Bódi Péter

Hype

— részlet —

KALLIGRAM
2021

A kötet megjelenését a Nemzeti Kulturális Alap támogatta.

Copyright © Bódi Péter, 2021
ISBN 978 963 468 271 4

1.

Borisz

Jó ha bemásolom ide?

Petra

Persze

Borisz

Ok

„Mikor elutazunk, az utolsó perceket többnyire azzal töltjük, hogy a lakást és a szobát körbejárva megpróbáljuk felfedezni azt a néhány tárgyat, amit az út során majd hiányolni fogunk. Ha ezt úgy tesszük, hogy közel fél évesre tervezzük a távollétet, esélyünk sincs arra, hogy sikerrel járjunk. Mindig van egy regény, amit lehet, hogy el akarok majd olvasni. Mindig van egy potenciális ajándék, ami belefér még valamelyik zsebbe. Mindig van még egy póló, amit be tudok gyűrni a táskába. A borotvám eltettem? Tényleg kell majd három fülhallgató? Valóban szükségem lesz egy félpolcnyi könyvre? Mindent nem pakolhatunk be. Nem aszerint kell összeválogatni a holmikat, hogy vajon mire lesz majd szükségem (hisz fél év alatt jóformán az összes tárgyam a kezembe kerül), hanem aszerint, hogy mi az, amit nem tudok nélkülözni.”

Petra

Jó lesz. De épp azt mondtad, hogy valamivel őszintébbet akarsz, mint a többi külföldön tanuló diák blogja

Borisz

Hát itt még nagyon nincs min őszintének lenni

Petra

Lehet a nyelvezete őszinte, meg a tartalma. Melyikre gondoltál?

Borisz

Pill

Petra

Oké

Borisz

„A bepakolással nem volt probléma. Összeszedtem a jobb ruháimból annyit, hogy bő egy hetente elég legyen mosni, eltettem néhány könyvet, majd összedobáltam a szobámból az olyan dolgokat, amik jól jöhetnek. A baj akkor kezdődött, amikor elővettem a harminc gramm prémium minőségű füvem. Meg a bélyegeket. Remélem, ha meg is állítanak minket, semelyik határőr sem nézelődik majd a tusfürdőm környékén. A zöldet alufóliába csavarom, hosszúkás rudat gyúrok belőle, majd új réteggel fedem be, hogy át ne ázzon. Leveszem a műanyag adagolókupakot, majd a vékony, friss aluhengert becsúsztatom a tusfürdő flakonjába. A mentolos, émelyítően édeskés szag elnyeli az első osztályú marihuána tolakodó illatát, miközben a zselés textúra tökéletes rejtekhelyként szolgál. A három tubus tusfürdőt a fogkefémmel, egy fogkrémmel és néhány egyéb tisztálkodási szerrel együtt elhelyezem a könyvek és a frissen vasalt ruhák között, de előtte persze becsavarom néhány bevásárlószatyorba az egészet, ami megint csak visszatartja a szagokat. Már csak a bélyeget kell eltennem: fogom a telefonom, leveszem a hátlapját, majd becsúsztatom az apró papírlapokat az aksi mögé. Kész vagyok.”

Petra

A drogokról biztos akarsz írni?

Borisz

Épp ezért nem akarom még felrakni, csak a következő szemeszterben. Majd ha megírtam akkor agyalok ezen

Vagy azt mondom h fikció és akkor úgysem lehet mit mondani rá

Bár akkor ki olvasná el…

Petra

Okés lesz. Csak annyi, hogy ez meg olyan, mintha nagyon lazázni akarnál, de közben mégis kicsit erőltetett

No offense

Borisz

Jó. Átírom kicsit a második részét

Petra

Volt nálunk am egy faszi, aki mikor megkapta egyben az egész ösztöndíját, vett egy repjegyet Thaiföldre. Kiment, és addig kurvázott meg bulizott, míg el nem fogyott a pénze, majd hazajött, megírta a sztorit a tanároknak, és megkérte őket, hogy az őszinteségéért adják meg neki a félévet

Borisz

És mi lett vele?

Petra

Fel kellett vennie egy hitelt

Borisz

„Az utazásnak vannak kényelmes és érdekes módjai. Én az érdekeset választottam. Egy telekocsi-alkalmazáson találtam egy örményt, aki Velence felé indul Budapestről, egész jó áron. Velencéből még nem tudom, hogy jutok el Maceratára, és nagyon igyekszem, hogy egyelőre ne is érdekeljen a kérdés: helyben akarom megkapni a választ. Andreának az édesanyja és az ikernővére segít abban, hogy lejusson. Ha egy tapasztalt sofőr kényelmesen, de céltudatosan halad, elég egyszer megszállnia valahol Velence környékén, viszont ha az utat egyfajta nyaralásként fogjuk fel, el lehet kalózkodni például Firenze, Bologna, Róma vagy akár Nápoly felé is. Andrea egyébként nem tanulni jön. Egy uniós támogatásokon pörgő civil szervezetnél önkénteskedik a tanév ideje alatt. Ő talált meg engem is, és Eleket is, egy másik magyar diákot. Nagyon jól tette. Az olyan rémesen kínos és problematikus ügyek súlyát, mint az albérletkeresés és az ehhez kapcsolódó hivatalos szarságok intézése, levette a vállunkról. Volt még két üres szoba a lakásban (lakik még ott három figura, de róluk semmit sem tudok), szóval mind az anyagiakat, mind a bürokratikus agyzsibbasztást tekintve így jártunk a legjobban. Andrea online társasága az elmúlt hetekben mindennapossá vált. Nemcsak az albérletben segített, de a táskámat is leviszik, hisz van még hely a kocsijuk csomagterében. Új barátom előzékenységét nem akartam azzal viszonozni, hogy kábítószercsempészt csinálok a családjából. Két bőröndbe csomagoltam, egy nagyobba és egy kisebbe. Természetesen a kisebbiket vittem magammal; tusfürdőstül, bélyegestül. Andreáék a nagyobbik bőrönddel segítenek, illetve segítettek, hisz nagyjából két héttel a szemeszter előtt már nekiindultak Olaszország tájainak. Míg mi – szigorúan elméleti síkon – az iskolapadokat fogjuk koptatni, addig Andrea Marche régió középiskoláit fogja járni, hogy egy nemzetközi csoport tagjaként előadásokat tartson olasz gyerekeknek esélyegyenlőségről, emberi jogokról és mindenről, ami jó.”

„Andrea amúgy szimpatikus lány. Nem csak segítőkész, igazi csapatjátékosnak is tűnik. Már felfedezte a várost, egy térképen bejelölte a művészeti akadémiát, tehát az Accademia Belle Arti Macerata-t, az egyetemet, tehát az Università di Macerata-t, és a közelebbi boltokat, szupermarketeket és egyéb fontos pontokat. Plusz kitakarította a lakást, és fotókat is küldött a szobámról. Andrea egyébként az olyan lányok közé tartozik, akik rengeteget beszélnek a barátjukról. Nemcsak témaként, hanem állandó példaként is. Ha jól emlékszem, még akkor is a pasiját hozta föl, mikor arról írtam neki, hogy merre akarok majd utazgatni Olaszországban. „Ott már járt a barátom”, „Oda a barátommal is el akarunk menni”, „A barátom imádná”, stb. Az ilyen emberek többnyire nagyon idegesítőek. Mintha a párjukat csak azért hoznák fel újra és újra, hogy az identitásukat igazolják, hisz egyénileg már nem érzik magukat individuumnak. Összeforrt, sebezhető társas lények, közös lepedővel, múlttal és félelmekkel. De Andrea más, belőle csak a gyermeki szeretet naivsága sugárzik. Kíváncsi vagyok a srácra.

Mikor átvittem hozzájuk a bőröndöm, nagyon meglepett, hogy Andrea szőkén nyitott ajtót, hisz minden képén barna volt a haja. Mikor már körülbelül két-három perce beszélgettünk, akkor derült csak ki, hogy nem is Andreával vagyok, hanem az ikernővérével. Elképesztő: ugyanúgy néznek ki minden tekintetben, csak az egyik szőke, míg a másik barna. Süteménnyel, teával és egy szépen megtekert cigivel kínáltak, majd marasztalni próbáltak, aminek én természetesen nem álltam ellen. Olaszországról beszélgettünk. A lakást úgy járta át a marihuána nemes illata, mint egy megfáradt szellem, aki már eldöntötte, hogy örökké ezen a világon marad.”

Petra

Borisz

Azt végül nem írtam bele h ti ismeritek egymást, körülményes lett vna kitérni a középiskolai évekre

Petra

Szerintem vedd lazábbra. Nem tudom, érted-e. Marihuána nemes illata meg sebezhető társak meg ilyesmi… Ezt írtam múltkor is. De am jó lesz

Borisz

Oké… lehet

Petra

Arra viszont gondolnod kell, hogy nem írhatod le mindenkiről, hogy mit tol

Borisz

Tudom… Sztem álneveket fogok használni. Meg majd írok bele néhány kamut h ne lehessen beazonosítani őket

Petra

Jó. Van benne pár hiba, de am jó lesz, holnap még átnézem, és visszaküldöm letisztázva

Borisz

Thx! Van még egy utolsó rész, belenézek és átdobom, jó?

Petra

Persze. Aztán majd azért át kell gondolni néhány dolgot

Borisz

?

Petra

Hogy maga a külföldi szemeszter lesz a téma, a közösségetek vagy te. Ha írsz drogokról, azok csak megjelennek a történetedben, vagy szerepük is lesz-e. Mennyiben térsz el a valóságtól? Mi lesz a lényeg… stb.

Borisz

Úgy gondoltam h ami a legizgalmasabb lesz, azzal fogok foglalkozni

Petra

Okés, csak ne legyél csapongó. Megírni a történetünket nem annyiból áll, hogy megírjuk a történetünket. Először is el kell döntenünk, hogy mi a történetünk

Borisz

„Ha magyar szavakat akarok hallani olasz földön, nem csak Andihoz és Elekhez fordulhatok majd az elkövetkező hónapokban. A maceratai nemzetközi irodától tudtam meg, hogy egy másik srác is érkezik az Akadémiára. Jácintnak hívják. Meg is akartam keresni, de sehol sem találtam. Andrea már rég kutakodik utána, de mint kiderült, Jácint nincs fent Facebookon. Évek óta nem hallottam ilyen emberről. Hogyan kap meghívásokat? Hogyan tartja a kapcsolatot a barátaival? Fáj leírni, de én képtelen lennék erre. Jácint tehát, bár felkeltette az érdeklődésem, egyelőre ennyi. Az biztos, hogy nem velünk fogja tölteni a mindennapjait, hisz a lakásban csak két szoba maradt, Eleknek és nekem.

Mikor Andrea felvetette az ötletet, hogy költözzünk be hozzájuk, egy pillanatig elkedvetlenedtem, hisz azt hittem, most a szokásos virtuális párharc következik a szobák elosztásán. Míg az egyik egy nagyjából tíz négyzetméteres lyuk egy apró ablakkal (foltos kanapé, kicsi íróasztal, öreg szekrény), addig a másikhoz saját fürdőszoba tartozik, sőt terasz is (franciaágy, IKEA kanapé dohányzóasztallal, beépített szekrények). A maga húsz-huszonöt négyzetméterével ordít a magasabb bérleti díjért, ahogy azt Andrea is leszögezte. Korábban senkinek sem kellett, hisz 300 euro, míg a másik alig több mint a fele. Elek előzékenyen lefoglalta a nagyszobát, a válaszom sem várva meg. Bár először nem értettem, örültem a választásának. Aztán váltottunk néhány üzenetet, és hamar kiderült, hogy miért is döntött így: a másik felérne számára egy koncentrációs táborral. Az a fajta srác, aki pillanatok alatt meggyőzi magát arról, hogy a szűk két órás Budapest–Róma-járatra szükséges az első osztályú jegy, hisz számára sértő lenne a másodosztály középszerűsége.”

„Elek egy alföldi kisvárosból származik. A feltételezett anyagi helyzete miatt rákerestem az apjára is, aki üzletember, némi politikai hátszéllel. A család tulajdonában áll több száz vagy több ezer hektár (vagy hold) föld, pontosan nem emlékszem. Az apjához tartozik több sertésfeldolgozó, vágóhíd, húsüzem, és részesedése van egy dohánygyárban is. Egyetlenegyszer került balhéba, de arról is csak egyetlen hírportál számolt be: a családban gyakorlatilag nincs olyan, akinek a nevén ne lenne legalább egy olyan cég, ami már nyert közbeszerzést. Míg Andrea Facebookja alig árul el róla valamit, addig Elek adatlapja olyan szerkesztett, mint egy kampányidőszakban lévő önkormányzati képviselőjelöltté: hivatásos fotós által lőtt profilkép (nevetésbe áthajló mosoly gödröcskékkel, borospohárral a kézben, csíkos ing, szövetnadrág, keresztbe tett lábak, elegáns, divatos bőrcipő és karóra, steril, de meleg színekkel megkomponált háttér), az Alföld síkságain botorkáló, esküvői fotók hangulatát megidéző borítókép barátnőstül, kézfogással, egymásra kacagással… Ahogy rákattintok a jövendőbeli lakótársam első fotójára, az ország egyik legismertebb borászának fiával láthatom, amint épp valami nagyon speckó kékfrankost szakértenek.

Február utolsó napján indulok. Az örmény figura a Hősök terénél vár, és csak az autóban derül ki, hogy „I don’t speak too much English, I use Google Translate and meine friend help the talking in internet. Sprichst du Deutsch?”. Velencéig alig szólunk egymáshoz, de nincs kínos csend, ő rádiót hallgat, én meg beletemetkezem Pasolini egyik regényébe, hátha elkap az itáliai életérzés, de cseszhetem, mert idegesít a tucatzene zakatolása.”

Képzeld Elek lehívott minket magukhoz néhány napra

Petra

Igen?

Borisz

Ja, még amikor először beszéltünk. Gondolom nem akart spanok nélkül érkezni Olaszba

Petra

Micsoda buli lett volna

Elek

na szia

Elek

a reptéren vagyok, nem volt baj a parkolással végül. hogy vagy?

Fanni

Szia!!

Itt minden rendben. ma suliban voltam meg beültünk kávézni a piazza del popolón a lengyel lakótársammal, Paulával

Elek

na, örülök, ha elvagy. én elég hülyén érzem magam

Fanni

Hh?

Elek

hát csak amit te is mondtál. hogy nem vagy itt. eddig olyan volt, mintha elmentél volna egy nyaralásra, de most, hogy itt ülök egyedül a reptéren, érzem csak igazán, hogy alig látjuk majd egymást… hónapokig

Fanni

Ugyanez volt velem is, csak miután felszálltam a gépre de ne aggódj itt leszel négy és fél óra buszútra, az nem vészes

Elek

nem vészes, persze. csak azért felbasz, hogy mind a ketten leadjuk a hibátlan pályázatot, kilobbizom, hogy megnyerjük, egyetlen helyet jelölünk meg, ugyanazt, aztán valaki elcsesz valamit az irodában… és ezért nekünk kell külön lennünk majdnem fél évet…

Fanni

Tudom kicsim. de nincs két hét és úgyis jössz!!

Elek

az tuti. és milyenek a többiek?

Fanni

Mindenki nagyon "friendly" meg "open minded". el szoktunk sétálni a híresebb dolgokat megnézni, a colosseumnál voltam többször is.. majd nézz fel instára, tettem fel fotókat

Hnap elmarad egy óra és addig elmegyünk megnézni a vatikánt. a legtöbbet kábé Paulával vagyok, majd bemutatom. nagyon jófej csaj. ő is jogot tanul

Elek

irigyellek. amíg te a kolosszeumot meg a pantheont fogod nézegetni, én ülhetek a seggemen. képzeld, eddig két olasszal beszéltem, és egyik sem vágta hol van macerata

Fanni

Hát így járnak a hősök akik lemondanak a római ösztöndíjukról hogy a bnőjük tudjon menni csak nem lesz olyan rossz az.. közel van a tenger meg elvégre az is olaszország. olaszország pedig többnyire király!! na és beszéltél a többi magyarral?

Elek

persze. hát csak a csaj van, akiről mondtam, hogy megtalálta az albérletet, meg ez a borisz

Fanni

Jófejek?

Elek

hát a csaj semmi különös, kedves meg normális, biztos nagyon rendes lesz, de nem tudom, hogy miről lehetne dumálni vele. a srác meg ilyen tipikus belvárosi. alig beszéltünk, de már mondta, hogy valamikor szívesen lejönne hozzánk „vidékre”

Fanni

Hát igen.. az itteni magyarok is mind pestiek

Elek

nem is meséltél róluk

Fanni

A mi egyetemünkön három srác van. inni járnak csak el. igazából rómába is csak lerészegedni jöttek. meg ki tudja még mit csinálni.. hívnak persze ide-oda de nincs sok kedvem az ilyesmihez. külön-külön mind jófejek de amikor együtt vannak csak isznak. de egy művészeti egyetemről már megismerkedtem két lánnyal, elvileg találkozunk a héten

Csak ők meg tudod, ilyen.. lepukkantabbak. kedvesnek tűnnek meg nem tudom.. csak múltkor is elmentünk sétálni két spanyol lánnyal aztán elhatároztuk h megiszunk vmit. tudod, gondoltam beülünk vhova.. erre vesznek a boltban egy-egy sört és leülünk a járdaszegélyre az egyik ilyen híres kútnál amin négy folyó meg kontinens van.. a tér meg tele van normális helyekkel

Elek

gondolom a pénzt sajnálják rá

am ez a borisz is művészetis. ő lesz a másik srác a lakásban, de a jobb szoba szerencsére az enyém. sokkal nagyobb, van saját fürdőm, és a teraszra is nyílik egy külön ajtó. vagy saját erkélyem van? mindegy. arról nem is beszélve, hogy szépen ki van festve a fal, a másikban meg, amit inkább lyuknak neveznék, kábé pereg a vakolat

amúgy megnéztem a srác adatlapját, és ilyen tipikus belvárosi, vagy nem tudom, hogy mondjam. nem látszik egyetlen képen sem az arca, mintha legalább titkosügynök lenne. alig követ valamit, de ha mégis, az mind olyan, hogy zeitgeist meg medical cannabis meg green peace meg ilyenek…

Fanni

Na de akkor legalább a szobád jó lesz!!

Elek

ha jobb idő lesz, majd látogass meg te is, itt legalább tudunk majd normálisan tengerpartozni

Andrea

Ahh… megőrülök ezektől…

Vilmos

megjöttek a srácok?

Andrea

Meg…! Bocsi h nem írtam még ma, csak tegnap délután majdnem egyszerre esett be Borisz meg Elek is… Borisszal dumáltunk egy keveset, tekertünk egy cigit aztán a szobájába ment pakolni… Később meg akartam kérdezni nem éhes-e, de sehol sem találtam. Elmehetett sétálni, elvégre egy új városban van… Akkor jött Elek

Bejött, megérezte a spangliszagot, megemelte a szemöldökét és úgy kérdezte h lehet-e bent dohányozni h a dohányzás szót jól elhúzta h értsem h ő itt bizony észrevett vmit… ráadásul ugye Borisz olyan cigiket csinál, amitől én egy napig meglennék, szal mindezt úgy h picsamód be voltam tépve… és akkor leül, kávét KÉR(!) és elkezd arról magyarázni h milyen kényelmes volt az útja… és csak magyaráz, magyaráz…

Vilmos

nice

Andrea

Az a lényeg h nagyon… hát ilyen… "erőteljesen" beszél, és nagyon sokat…!! Jól artikuláltan, hangosan, érthetően ejt ki minden szót, mintha előre megírták vna, vagy mintha egész életében nyilvános beszédekre készülne

Elővett vmi nagyon drága bort, egy ciantit vagy mit, és meg is nyitotta…

9 felé elvonultunk összeszedni magunkat… (10re elhívtak vmi házibuliba, ahova psze Elek is jött) Nem nagyon hitt nekem, mikor útközben elmeséltem neki h errefelé a legtöbb diák alig iszik…

Vilmos

várta az agyeldobós partit?

Andrea

Psze aztán tudod, kinyitja az ajtót Yasmin, a félig görög, félig török lány, akiről már meséltem, és a háttérben annyit látni h hat diák, felük olasz, felük külföldi, egy sört ad körbe… EGY SÖRT…!!!

Vilmos

Andrea

Tuti emlékszel mennyire ledöbbentem először h itt mennyire nem isznak… Elek meg hozott egy másik üveg ciantit vagy mit… Kinyitottuk, megkínáltuk Yasmint, akiről kiderült h egyáltalán nem iszik alkoholt…

Úgyh megittuk a másik üveg bort is, kb ketten… Beszélgettünk egy keveset néhány diákkal, de inkább hasonlított a dolog egy általános iskolai szabadfoglalkozáshoz, mint egy házibulihoz… Elek azért egy horvát lánnyal és egy szerb fiúval jól elvolt… (azt meg kell hagyni h jól feltalálja magát idegenek társaságában)

Vilmos

borisz nem is ment?

Andrea

Nem került elő… Amikor hazajöttünk hajnali fél kettőkor, akkor sem volt még itt

Veled minden ok?

Vilmos

lassan indulok Szkopjéba szal ma elmegyek a srácokkal kicsit elengedni magam. Meg persze előtte beshoppingolok az útra

Elek

na mi újság, öcsém?

Roy

Hali. Fent vagyok meg Pesten. Az Audit mar elhoztam a repterrol, ne parazz. Este elmegyek nehany haverral bulizni, holnap reggel go home. Ott?

Elek

vigyázz a kocsira, ha hazamegyek, és valami baja lesz, kiheréllek

Roy

Inkabb azt mondd milyenek az olasz csajok

Elek

eddig semmi xtra

Roy

Ha mar szetszedtek titeket Fannival…

Elek

hát egyelőre nem túl biztató a felállás

Roy

Hh?

Elek

hát voltunk egy buliban. szinte csak csajok voltak, de semmi jó. meg amúgy egyáltalán nem biztos, hogy félre tudnék kúrni… Fanni elég jó nő, lefelé meg nem csalunk. de meglátjuk, egyelőre ez a legkisebb bajom

Roy

Es mi a legnagyobb?

Elek

nincs igazából semmi, csak apró dolgok bosszantanak

itt van pl ez az andrea. jó csaj… csak nekem kicsit túl hipszteres. ilyen vastag keretes szemüvege van, és a ruhái meg ilyen…. együtteses pólók meg nem tudom… nem olyan elegáns, mint mondjuk Fanni. kicsit talán proli. de kurva jó mellei vannak és alapvetően jóarc is. sztem bejövök neki, a buli előtt teljesen rám volt kattanva

na de vágod, a lényeg, hogy ma dumáltunk… tudod, mondtam, hogy hat szoba van a lakásban. kettő volt üres. szóval van még három bérlő, két lány meg egy srác. ők is önkéntesek, mint andi. két török, és van velük egy román is. semmi bajom a románokkal vagy a törökökkel, tudod, hogy nem vagyok rasszista, na de együtt élni velük? az mégis más

Roy

Elek

és mi lesz angliával?

Roy

Apa azt mondta mehetek, szoval szeptembertol London

2.

Borisz

H vagy?

Petra

Csak a szokásos…

Tanulnom kéne, néhány szóbelit elcsesztem, emlékszel. Most vannak a pótvizsgák. Jó előre szóltam is mindenkinek, hogy kussoljanak el erre a két hétre… Este hat és nyolc között lehet jönni, am nem érek rá… Jöhetnének mindennap, csak várniuk kéne kora estig, de nem Hívogatnak a mobilon, sőt a másikon is, amit meg sem adtam senkinek, csak néhány barátnak… Jönnek ezekkel a szövegekkel, hogy "csak néhány percre ugranék föl", és akkor persze az én kurva nagy szívem megesik rajtuk, gyertek, és feljönnek, leülnek, elkezdenek cigit tekerni, mintha otthon lennének… Alig tudom kirakni őket, és jó, ha vesznek két-három grammot. Egyszerűen nem éri meg!

Ha néhány óráig nem nézek fel facebookra, kapok vagy húsz üzenetet, hogy "mikor lehet menni?", meg, "tudsz segíteni, ugye?". Tegnap is hajnalig írtam egy beadandót, ráadásul Sade márki szimbólumrendszeréről, szóval még tisztának is kellett maradnom, hogy egyáltalán értsem az egészet, erre reggel nyolckor kiver az ágyból az, hogy valaki ököllel üti azt a kurva ajtót… Komolyan azt hittem, a rendőrség az!! De persze csak az egyik faszfej évfolyamtársam volt, neki még suli előtt KELLETT a cucc… Hát én nem hiszem el, hogy reggel nyolckor (jóó, inkább kilenc volt az) ne legyen jobb dolga valakinek, mint betépni.

Nem fogod elhinni, de lementem egy doboz cigiért, és a kapualjban várt az a raszta faszi, akit még néhány éve azért basztak ki az egyetemről, mert a koleszszobájából szórta a zöldet, még ült is szűk két évet, érted, erre így odaszól nekem fényes nappal, hogy "hé, Petrácskám, nincs egy kis segítséged?"… A rendes nevét sem tudom! Mi van, ha figyelik? Mi van, ha csak azért engedték ki, mert feldob néhány arcot? Teljesen kivagyok… Komolyan, néha megirigylem Angélát, aki csak átmegy egy-egy faszihoz, leápolja őket, és megkeres annyit, amennyit én fél hét ilyen baszakodással, pedig ez sincs messze a szopástól!! Ez a sok idióta mindig csak az aznapra tud gondolni, heti háromszor hívnak, hogy kéne nekik egy egyes, mert ha egyszerre vennék meg a hármat, két nap alatt elszívnák a hülye fejükkel…

Semmi kedvem úgy járni, mint a raszta faszi, én nem fogok lebukni!! Csak nem tudom, mit csináljak… legszívesebben elterjeszteném, hogy egy-két hét múlva leállok, akkor elkezdene mindenki bevásárolni, de közben húznám a dolgot néhány hónapig, folyton azt mondva, hogy jövő héttől már valszeg tényleg nem lesz nálam zöld, aztán igazából is leállnék, és csak nagyban szórnám. Henriktől vennék fél-egy kilókat, majd százasával, kétszázasával adogatnám tovább, csak zöldet, mást meg nem szórnék szerintem

Borisz

A raszta srácnak nem a haverját ültették le végül?

Petra

Ajj, nemtom… valamelyiket

Borisz

Most is passzolsz át nagyobb pakkokat, miért nem tolod csak azt?

Petra

Igen… de csak néhány lúzernek. Lehet, hogy tényleg jobb lenne szintet lépni. Csak akkor meg kizárólag olyan arcokkal kéne üzletelnem, akik már lebuktak, vagy majd le fognak, mert akik ügyesen és okosan csinálják, mint Henrik, már mind be vannak biztosítva egy stabil hálózatba… ami kb kihalásos alapon működik. Szóval néhány év pengeélen való táncolás után lehetek csak biztonságban…

Összesen három embernek adok el nagyobb tételben, de azok is mind azt hiszik magukról, hogy újgenerációs drogbárók. Annak a faszinak pl, aki másfél megyényi területen szórja a füvem (illetve Henrikét), az a mániája, hogy kizárólag vörös ruhát hord!… Most képzeld el!! Ráadásul akármikor jön, különböző árnyalatú cuccokat aggat magára, és így a színek még csak nem is illenek egymáshoz!! Milyen kurva gyerekes már! Még a barátnője is vörös!!!

Egyszer másfél kiló füvet kért tőlem csak azért, mert hallotta, hogy valaki "nagy tételben" kezdett el terjeszkedni Szeged környékén, ami "az ő területe". Egyből felül akart kerekedni rajta, és meg is verte (vagy verette) a srácot, elég rendesen. Ahelyett, hogy szólt volna neki, esetleg beveszi a buliba, akár úgy, hogy közben lehúzza… Nem sokkal később az új fiú le is bukott, de nem tudom, hogy az én vörös báróm köpte-e be, vagy csak ennyire szar hetei voltak

Érted. Ennek a faszinak teljesen mindegy, mivel jár, ha egyszer elhatározta, hogy vörös lesz minden ruhája, a tükörbenézésnél az árnyalatokat sem látja, csak azt, hogy "minden piros"

Borisz

Arra utalsz h vele még parább üzletelni mint az egygrammos egyetemistákkal?

Petra

Hát valahogy úgy. Egy ilyen embernek én is lehetek bármikor csak egy akadály az úton. Egy kék póló, vagy ilyesmi, érted. Szar az egész, de egyszerre a kettőt nem kéne csinálni, vagy kicsiben, vagy nagyban, együtt sok ez nagyon…

Borisz

Engedd ki a gőzt

Komolyan mondtam h gyere le ide vmikor

Bármikor

Petra

Aranyos vagy… tényleg Még meggondolom, jó lenne

Borisz

Nekem még elég fura itt, de jó értelemben

Petra

Miért?

Borisz

A bloghoz most nincs semmi ötletem… Nemhogy írni, még olvasni is alig tudok. Pasolinit félbehagytam, azokba meg amiket kölcsönadtál, nem tudok belekezdeni… Túl sok új impulzus ér mostanában ahhoz h elmélyüljek ezekben

Első nap is pl mikor megérkeztem Andival csináltunk egy cigit, dumáltunk meg ilyesmi. Tényleg jófej ez a csaj, jól ki fogunk jönni. Nade a lényeg h mesélt a másik három lakótársunkról. Ők épp vmi diákfesztiválon segítenek a szervezőknek Anconában, Andreának hivatalos ügyek miatt kellett Maceratán maradnia. Egy román lány + két török, egy lány és egy fiú

Petra

Mondta Andi, hogy voltatok egy buliban

Borisz

Én nem. Ő elment vmi filmet befejezni míg én kipakoltam a cuccom. Mikor a tusfürdőből szedtem elő a nyálkás alucsomagokat, eszembe jutott h itt van a tenger, kábé félóra vonattal. Úgyh előszedtem az egyik bélyeget, egy kevés füvet és meg akartam kérdezni Andit h merre van a vonat, de tudod… bent volt a szobájában. Én meg alig ismerem, nem akartam rányitni

Petra

Kopoghattál volna

Borisz

Áh nem tudom. Nem akartam bunkó lenni

Petra

Az ilyenekre ne parázz rá. Meg Andi kifejezetten jóarc am is

Vagy szedd le végre a Google mapst

Borisz

A lényeg h nem akartam zavarni szóval csak úgy elindultam. Találtam egy boltot, vettem csokit + üdítőt. A bejáratnál állt egy srác és pénzt kért. Kurva jó ruhái voltak, minden márkás. Úgy akart koldulni tőlem h közben az iphone-ján dumált. Beszélgettem vele egy keveset angolul, elmondtam neki h csóró diák vagyok, nem is kért utána pénzt. Aztán amíg dumáltunk, másoktól sem kért. Furcsa de tök elfelejtettem miről beszéltünk, pedig nagyon jólesett a társasága. Azt nyilván megkérdeztem h merre van az állomás. Csak mikor eljöttem vettem észre h leizzadtam és ki is pirultam. Egyszerűen még mindig képtelen vagyok elengedni magam ha idegennel dumálok Még így is h kifejezetten bírtam a srácot

Petra

Tudom… pont ezért tesz majd jót ez a külföldi félév meg a blogolás stb… kicsit tudatosítod ezeket

Borisz

A vonattal amúgy mákom volt, alig kellett húsz percet várnom pedig nem járnak gyakran. És képzeld szűk 30 perc alatt tényleg lent lehet lenni Civitanován, az állomásról meg kb 10 perc a part. Már a vonaton feltettem a bélyeget. Mikor a vízhez értem még full tiszta voltam, már a cigi is kiment belőlem. A tenger persze gyönyörű volt, még így márciusban is, pedig a hullámokon látszik h szinte még jegesek

Hatalmas ez a kékség. Van ott egy kisebb kikötő, sziklákkal körbevéve. Persze fel is másztam rájuk. Baromira zavart h nem volt nálam fényképező mert le szerettem vna fotózni neked, a telefonomon meg szar a kamera. Sosem láttam még a tengert úgy h nincs tele a part napozóágyakkal, ordibáló árusokkal, kövér turistákkal és visítozó gyerekekkel. Mintha még a szállodák is messzebb lettek vna a parttól

Nem tudom miért de rámjött a rajzolhatnék. Elővettem a jegyzetfüzetem és elkezdtem csak úgy… nem a tengert, hanem össze-vissza formákat, alakzatokat…

Petra

Akkor nincs panasz a papírra

Borisz

Nincs… Ebben a pillanatban rá is jöttem h be vagyok állva

Tudod h nem szoktam kint vagy az utcán zenét hallgatni, utálom a fülhallgatós zombikat de mikor a táskámba nyúltam egy második pulóverért, megtaláltam az egyik fülesem, szóval az elkövetkező órákban nyomtam a Sigur Róst és azt hiszem még sosem értettem meg ezt a zenét ennyire. Aztán persze a színek elkezdtek elmosódni, átalakulni, de nem láttam, inkább csak éreztem. A víz fodrozódásai olyanok voltak mint a vízszintesen elnyúló füstcsóvák amik megtáncoltatják magukat egy tükrön. A szikla amin ültem mintha mozgott vna, nem is próbáltam meg lemászni, inkább mégjobban elengedtem magam. Tudtam h ha megpróbálok lejönni, be fogok pánikolni és a végén még beleesem a vízbe. De idővel sikerült ellazulni, teljes nyugalom. De nem jó egyedül papírozni

Petra

Nemám

Borisz

Folyton kontrollálnom kellett a gondolataim. Képtelen voltam hétköznapi dolgokon agyalni, esetleg a magam baromságain. Csakis "az univerzum nagy kérdései" foglalkoztattak. Például az h a mi kis csökönyös érzékszerveinkkel a világegyetemnek csak egy egészen apró darabkáját látjuk és ebből következtetünk (valszeg full hibásan) a többire. Persze ilyesmin máskor is elgondolkodik az ember de így, ebben az állapotban képes vagyok belefulladni a legalapvetőbb és mégis legösszetettebb kérdésekbe, mert képtelenség megoldást találni rájuk, hiába tartom mindennél fontosabbnak a megválaszolásukat… … …

Tartalom

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

Kiadta a Pesti Kalligram Kft.,
Budapest, 2021.
Elektronikus kiadás

Felelős kiadó Mészáros Sándor
Felelős szerkesztő Tóth Czifra Júlia
Korrektor Tóth Franciska
Borító Hrapka Tibor
Elektronikus könyv Nagy Lajos

ISBN 978 963 468 271 4

kalligram.libricsoport.hu

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL Open Font Licence
Kelson Sans – FFF EULA ver. 2.0