A novella az Egy év Rómában c. regény folytatása.

Keresd a szerző novelláit:

https://alomgyar.hu/kategoria/novellak

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

Első tánc, 2016

A főnök, 2017

Egy év Rómában, 2018, 2019

Az igazság nyomában – Igazság I., 2018, 2019

Az igazság árnyékában – Igazság II., 2019

Az igazság ára – Igazság III., 2019

A főnök 2., 2020

Első tánc (bővített kiadás), 2020

Orosz rulett, 2020

Egymás szemében, 2021

Copyright © Baráth Viktória

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Faniszló Ádám, Fehér Zsanett

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Kővári Bettina

Korrektúra: Dér Adrienn

Tördelés: Dubecz Adrienn

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2021

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-5701-96-4

Csak a kávémra tudok gondolni. Ma még legalább három páciensem lesz, és ebből kettő a legunalmasabb témákat hozza fel mindig. Tudom, nem szabadna így gondolnom rájuk, hiszen az a munkám, hogy segítek az embereknek, de néha úgy érzem, hogy lassan telítődöm a többiek problémáival. Rajtam ki fog segíteni? Az én vállamról ki veszi le a terheket? Merthogy Rupert biztosan nem, arra az összes pénzemet fel merném tenni. Folyton csak dolgozik, ki sem látszik a munkából, én pedig meg sem merem kérni arra, hogy legalább néha vigyázzon a gyerekekre. Ő is rohan, én is rohanok. Nyakig ülünk a problémákban és az elfoglaltságokban, és ennek javarészt a gyerekek látják a kárát, holott pont őket akarom védeni. Miattuk dolgozom, miattuk élek, és mégis csak az jár a fejemben, hogy hálát adjak az oktatási rendszernek, amiért mindennap suliba kell menniük.

– Dr. Clarke, a kétórás időpontja megérkezett!

Linda dugja be a fejét az ajtón, miközben halkan tájékoztat.

– Köszönöm! – biccentek, és jelzem, hogy küldje be Mr. Fishert.

Mély sóhaj tör fel a lelkemből. Alig várom, hogy vége legyen a napnak!

Éppen felállnék az asztalom mögül, amikor felvillan a mobilom kijelzője. Leila neve jelenik meg rajta, ezért gondolkodás nélkül az ajtóhoz szaladok. Kikukucskálok rajta.

– Linda, kérek még öt percet! – szólok ki az előtérbe, majd amikor ismét visszazárkózom a szobámba, felveszem a telefont.

– Szia!

Alig vártam, hogy hívjon. Már vagy két hete nem beszéltünk, én pedig még mindig izgulok érte, hiába telt el két év azóta, hogy olyan messzire költözött tőlem.

– Szia, nem zavarlak?

A hangjából próbálom megfejteni, hogy milyen a hangulata. Nem szipog, ami jó jel.

– Még van öt percem a következő páciensem előtt. Bár ha te nem hívsz fel, lehet, hogy ő lenne az utolsó is egyben.

– Valami gond van?

– Csak a szokásos – legyintek magam elé. – Ki sem látszom a munkából. Rupert pedig ma is túlórázik, úgyhogy én viszem az esti műszakot is.

– Sajnálom! Ez nem hangzik túl jól.

– Én sajnálom. Nem azért hívtál, hogy a szenvedésemet hallgasd.

– Ami azt illeti, tényleg nem, hanem azért, hogy megoldást nyújtsak a problémáidra.

Sűrű ráncokba szalad a szemöldököm.

– Elküldöd hozzánk Mary Poppinst, egy raklap Chardonnay-t és egy kigyúrt masszőrt, aki elfeledteti minden gondomat?

Hangos nevetés üti meg a fülem a vonal túloldaláról.

– Ez sem lehet rossz, de nekem valami egészen más jutott eszembe. Mit szólnál hozzá, ha néhány napra magad mögött hagyhatnád a szürke, ködös Glasgow-t, hogy megmártózz a tengerben, és Aperolt igyál egy kellemes római kávézó teraszán?

– Azt mondanám, hogy te valamiféle álomvilágba csöppentél. Mégis mikor lenne nekem erre időm vagy energiám?

– Mondjuk, ezen a hétvégén. Mindent előkészítettem, még a repülőjegyed is megvan. Szombat reggel iderepülsz, és már kezdődhet is a móka. Na? Benne vagy?

A szabadság szele megsimogatja a szívemet, a következő pillanatban azonban magával ránt a tehetetlenség.

– Jól hangzik, de tudod, hogy ez nem így működik.

– Azért beszéld meg Ruperttel! Hátha…

Nem akarom rögtön visszautasítani, ezért nagyot sóhajtva beleegyezem.

– Oké! De most már mennem kell. Vigyázz magadra!

Az utazás lehetősége hirtelen feldobja a kedvem, de nem lehetek ennyire naiv. Az utóbbi években keményen meg kellett küzdenem azért, hogy legalább egy-két szabad estém legyen egy hónapban. Egy egész hétvége… Erről még álmodni sem merek!

Kellemetlen szorítással a mellkasomban nyitom ki újra az ajtót, hogy szóljak Lindának, beengedheti Mr. Fishert. Vissza a mókuskerékbe!