Dr. Sarah Davies

Narcisztikus szülők árnyékában

A felépülés és továbblépés útja

– részlet –

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:
Dr. Sarah Davies: Raised by Narcissists – How to Handle Your Difficult, Toxic and Abusive Parents
Souvenir Press, an imprint of Profile Books Ltd., London

Copyright © Dr. Sarah Davies, 2024

Hungarian edition © HVG Könyvek, 2025
Hungarian translation © Dufka Hajnalka, 2025

Fordította Dufka Hajnalka
Szaklektor Bognár Dóra

ISBN 978-963-565-659‑2

Minden jog fenntartva.
Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti úton vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Tartalom

Bevezetés

Első rész
A szülői narcizmus jellemzői

1.Értsük meg, mi jellemzi narcisztikus szülőnket!

Narkisszosz és Ekhó – a tragédia

Mi a narcizmus?

A narcizmusskála

Milyen gyakori a narcisztikus személyiségzavar?

Hogyan alakul ki a narcisztikus személyiség?

Kisgyerek felnőtt testben

A narcizmus kialakulása

2.A narcisztikus szülő

A szülői narcizmus megnyilvánulási formái

A mérgező kapcsolatok természete

Második rész
A családi rendszer és a narcizmus hatása

3.Diszfunkcionális családi szerepek

A narcisztikus

Az asszisztáló

Az arany gyermek

Az elveszett gyermek

A bűnbak (vagyis „a fekete bárány”)

Az egyke

4.Hogyan kommunikálnak a narcisztikusok a családban?

Háromszögelés

A drámaháromszög

A háromszögelés és a drámaháromszög kezelése

5.Tartós hatások

6.A trauma és a szülő narcizmusa

Mi a trauma?

A stresszre és a traumára adott legfontosabb válaszreakciók

Poszttraumás stressz zavar

Társfüggőség

Traumakötés

A trauma megértése – „Nem az én hibám”

További gondolatok

Harmadik rész
Felépülés

7.Felépülés a szülői narcizmus okozta traumából

A felépülés útja

Szépen sorjában

Változások a felépülés során

A felismerés

A valóság elfogadása

A következő lépések: leválás és elválás

8.A gyászfolyamat

A gyász „előszakasza”

Tagadás

Düh

Alkudozás

Depresszió

Belenyugvás

9.Torz meggyőződések

Gyakori alapvető hiedelmek

Gondolataink és hiedelmeink azonosítása

Alapvető hiedelmeink megváltoztatása

Gyakorlat

10.Gondolatok, amelyek nem a javunkat szolgálják

Hátráltató gondolkodási szokások

Mit kezdjünk a hátráltató gondolatokkal?

A „na, és akkor mi van?” módszer

Kognitív átkeretezés

11.Kommunikáció

A kulcs a tudatosság

Bántalmazó folyamat

Gyakorlat

Egészséges kommunikáció

12.Határhúzás

Mik azok a határok?

A határok jelentősége

Ismerjük jól az értékrendünket!

Gyakorlat

A határhúzásnak következményei vannak

Határaink kommunikálása

Az ellenállás kezelése

Gondoskodás önmagunkról

13.Kapcsolattartás a narcisztikus szülővel

A kapcsolat megszakítása

A kapcsolattartás korlátozása

Egészséges távolságtartás

14.Tartsuk tiszteletben az érzéseinket!

Az érzelmekkel kapcsolatos torz üzenetek

Tanuljunk meg bízni az érzéseinkben!

Gyakorlat

A RAIN-módszer

15.A toleranciaablak – érzelmi gondoskodás

Fokozott izgalmi állapot (hiperarousal) – „üss vagy fuss”

Passzív érzelmi állapot (hipoarousal) – „ne mozdulj, vagy tettesd magad halottnak”

16.Szeressük magunkat!

Kommunikáció önmagunkkal – a belső párbeszéd megértése

Reparenting – önmagunk újranevelése

17.Egészséges kapcsolatok

Biztonság és bizalom

18.A trauma és a PTSD terápiája

EMDR-terápia

Személyiségrészekkel végzett munka

Dialektikus viselkedésterápia

Szomato-pszichoterápia

Kiegészítő és alternatív terápiák

Gyógyulás a narcisztikus szülői bántalmazásból

Negyedik rész
Számoljunk le a mérgező örökségünkkel!

19.Örökölt narcizmus

20.Gyereknevelés

21.Hála

22.Tanácsok társaknak és barátoknak

Zárszó

Jegyzetek

Felhasznált és ajánlott irodalom

Ezt a könyvet neked ajánlom. És mindazoknak, akikben van erő, bátorság és alázat ahhoz, hogy felismerjék a családjukban a narcizmust és a bántalmazást, és szembenézzenek vele. Ti inspiráltok, és kívánom, hogy még több örömben, békében és szeretetben legyen részetek, miközben tesztek a gyógyulásotokért, a növekedésetekért, és azért, hogy tovább tudjatok lépni…

Külön köszönet mindazoknak, akik a választott családomhoz tartoznak.

Bevezetés

Ez a könyv a narcisztikus szülők viselkedésének megértéséhez és a diszfunkcionális családi kapcsolatok kezeléséhez nyújt segítséget.

Feltehetően azért olvassuk, mert érdeklődünk a téma iránt, vagy magunk is megtapasztaltuk, milyen narcisztikus szülők mellett felnőni. Talán már felismertük, hogy a mi családunkban is jelen van a narcizmus. Esetleg útmutatást keresünk arra vonatkozóan, hogy miként kezeljük a nehéz természetű, mérgező vagy bántalmazó szülővel, szülőkkel vagy családtagokkal való kapcsolatunkat. Vagy mert ilyen szülők neveltek fel minket, és szeretnénk kigyógyulni a negatív következményekből.

Elképzelhető, hogy a családunkban egyetlen dominánsan mérgező családtag van, de az is, hogy többen is ilyenek. Ahol legalább egy narcisztikus van a családi rendszerben, ott mindig megjelennek egyéb felvett szerepek is, a család többi tagjánál közvetett következmények jelentkeznek. Egyesek a maguk módján bántalmazóvá vagy diszfunkcionálissá válhatnak, másokra pedig ez negatív hatással lehet. A narcisztikus szülői viselkedés hatása továbbgyűrűzik.

A könyv megírásával az volt a célom, hogy fogódzókat adjak a narcisztikus szülői viselkedés felismeréséhez, rövid és hosszú távú hatásainak megértéséhez, illetve mindenekelőtt, hogy pontos útmutatóként szolgáljon, mostantól miként kezeljük a mérgező családtagokat. Ha felismerjük és elfogadjuk a bántalmazás tényét, és elsajátítjuk a feldolgozására alkalmas módszereket, megtapasztalhatjuk, milyen szabadon továbblépni az életben, javulhatnak a kapcsolataink, és sokat tehetünk a saját jóllétünkért.

Tanácsadó szakpszichológusként 2012 óta elsősorban a narcisztikus bántalmazásra specializálódtam. Az első könyvem 2019‑ben jelent meg Never Again: Moving On from Narcissistic Abuse and Other Toxic Relationships‍¹ (Soha többé újra – Hogyan lépjünk tovább a narcisztikus bántalmazó és más mérgező kapcsolatokból) címmel. Ebben elsősorban azzal foglalkoztam, hogyan lépjünk ki a mérgező és bántalmazó párkapcsolatokból. A klinikai munkával töltött éveim során nyilvánvalóvá vált számomra, hogy rengetegen találják magukat felnőttként mérgező kapcsolatokban, amelyekben újraélik a gyerekként megtapasztalt egészségtelen dinamikákat. Másképp fogalmazva, feltűnt, hogy ez a problémakör mennyire jellemzően köthető ahhoz, amit a családunkban felnőve tapasztaltunk és láttunk. Nem mindig történik így, de biztosan van valami abban, hogy sokszor a felnőttkori kapcsolatokban az ismerős dolgok megnyugtatnak minket. Pedig ami ismerős, az nem feltétlenül egészséges.

Ha gyerekkorunkban az a jellemző, hogy nem elégítik ki a szükségleteinket a körülöttünk lévő felnőttek – akiknek pontosan ez lenne a dolguk –, akkor ez érzelmi és pszichológiai szempontból káros a fejlődésünkre. Mérgező környezetben nőttem fel, és ennek nem is voltam teljesen tudatában, egészen felnőttkoromig. Sokakhoz hasonlóan, akiket szintén narcisztikus szülők neveltek fel, nekem is azt mondták, hogy a családban tapasztalható működési zavarok, a zaklatott állapotok és a problémák miattam vannak, nagyrészt az én hibámból fakadnak, így én ezt a szemléletmódot hoztam magammal. Hogy gyerekként valahogyan én voltam felelős a körülöttem lévő felnőttek hangulatáért és problémáiért. Hogy nem voltam elég jó, és hogy semmi, amit tettem, soha nem lehetett elég jó. A narcisztikusok gyerekeinek tudatában az ilyen negatív meggyőződések olyan mélyen gyökereznek, hogy elsőre a puszta feltételezés is nehezükre eshet: mi van, ha nem is igazak. Pedig ezek hazugságok. Torz, mérgező üzenetek, amelyeket fiatalkorukban szívtak magukba a körülöttük lévő diszfunkcionális felnőttek viselkedéséből. Ez nem igazságos, és egyértelműen nem a gyerek hibája. Sok más mérgező családban cseperedő gyerekhez hasonlóan én is úgy nőttem fel, hogy össze voltam zavarodva, bizonytalan voltam, szorongtam, és úgy éreztem, hogy valami nagy baj van velem… hogy engem nem lehet helyrehozni.

A tapasztalataim arra sarkalltak, hogy igyekezzek megtalálni a módját, miként segíthetek és dolgozhatok magamon, így léptem a hosszú és folyamatos gyógyító, illetve terápiás munka útjára. Megélt élményeim hatására tanácsadó szakpszichológusként és traumaterapeutaként szereztem képesítést, és kezdtem tevékenykedni, miközben holisztikus, alternatív terápiák és filozófiák felfedezésébe fogtam. Sok mindenre fény derült ezen az úton, és őszintén kijelenthetem, hogy a jelenlegi életem nem is különbözhetne jobban attól, amilyen régen volt. Azóta javarészt azon dolgozom, hogy másoknak segítsek meggyógyulni, a traumájukból felépülni és növekedni. Reményeim szerint ez a könyv mindenkit támogat a gyógyulásban és a felépülésben.

A jó szülők gondoskodnak rólunk, feltétel nélkül szeretnek minket, szükség esetén segítenek nekünk megnyugodni és szabályozni az érzelmeinket. Segítenek bennünket abban, hogy biztonságban érezzük magunkat, legyen önbizalmunk, és tudjunk kapcsolódni másokhoz. Az egészséges kapcsolatokban önmagunk lehetünk, szabadnak érezhetjük magunkat, nyugodtan nevethetünk és sírhatunk, támogatnak minket, és mi is támogatjuk a másik felet. Minden gyerek ilyesfajta otthoni környezetet érdemel. Sajnos azonban a valóságban sokan vannak, akik nem biztonságos, szeretetteljes családi környezetben nőnek fel. Ha valamiért pont ez a könyv vonzott minket, akkor már valószínűleg tudjuk magunkról, hogy gyerekként mi is valami ettől eltérőt tapasztaltunk.

Mérgező környezetben gyereknek lenni félelmetes dolog. Összezavar és magányossá tesz. Szétzilálja az alapvető biztonságérzetünket, mind a többi emberrel, mind önmagunkkal kapcsolatban. A hosszú távú negatív következmények jelentős hatással lehetnek az alapvető meggyőződéseinkre önmagunkról és másokról, valamint a világról is, amelyben élünk. Befolyásolja a kapcsolatteremtő képességünket, illetve a kapcsolódásra való hajlandóságunkat, kihat a kapcsolatainkra és az életünkre vonatkozó döntéseinkre is. Sok narcisztikus vagy elhanyagoló szülők által nevelt gyerek felnőve önértékelési, hangulati, az önbizalmát vagy a kapcsolatait érintő problémákkal szembesül. Előfordulhat, hogy súlyos szégyenérzet gyötri. Vannak, akiknek étellel, alkohollal, szexszel kapcsolatos zavaraik alakulnak ki, esetleg munkafüggőségben szenvednek, vagy más módon próbálnak megküzdeni különböző negatív érzéseikkel.

Szeretném, ha minden olvasóm tudná, hogy a gyógyulás egyértelműen lehetséges, ebből az állapotból fel lehet épülni. Meg lehet tanulni, hogyan lépjünk ki belőle, hogy a saját életünket élhessük. Máris elindultunk a gyógyulás útján. Ez a könyv egy útiterv, amelynek segítségével megismerhetjük a szülők narcizmusának jellemzőit, és hogy hogyan küzdhetünk meg vele, valamint megtudhatjuk, miként lépjünk tovább.

Az első rész a narcizmus megértésével foglalkozik: miért alakul ki a narcisztikus személyiség és viselkedés, és milyen hatással van a körülötte felnövő gyerekekre. A második részben megismerünk néhány olyan kulcsfontosságú kérdést és modellt, amely a szülők és egyéb családtagok narcizmusával, illetve családi diszfunkciókkal kapcsolatos. Ezek a tájékoztatásképpen felvázolt információk segítenek a jelenség megértésében, amely megalapozza a személyes gyógyulásunkat. A harmadik és a negyedik részben aztán tovább bővítjük ismereteinket, és számos, a felépülést segítő, gyakorlati módszert mutatok be, amelyeket saját tapasztalatom, valamint klinikai munkám során hasznosnak találtam az évek során. A könyvben végig arra törekszem, hogy útmutatást és támogató gondolatokat kínáljak arra vonatkozóan, hogyan épülhetünk fel az ilyen jellegű romboló kapcsolatokból, és hogy miként kezelhetjük őket a jövőben.

Szeretném, ha minden érintett tudná: személyes és szakmai tapasztalataim alapján egy ilyen nehéz életkezdet sem jelenti azt, hogy bárki egy életre szóló szenvedésre lenne ítélve. A szülők narcizmusa miatt kapott sebekből fel lehet épülni, és tovább lehet lépni. Meg lehet tanulni jól kezelni a családi kapcsolatainkat, bármilyen módját választjuk is a családtagjainkkal való érintkezésnek. Az itt megosztott módszerek segítségével feldolgozhatjuk a fájdalmat, a bennünk élő zűrzavart és a traumát, amelyek abból fakadnak, hogy ilyen nehézségekkel terhelt családban nőttünk fel, meggyógyulhatunk, és továbbléphetünk a saját életünkben.

Nagy kihívás lehet elindulni a gyógyulás útján, amely során annyi tapasztalásunkat kell górcső alá vennünk; végső soron azonban ez az energia megtérül, és felszabadító ereje lesz. A könyv egyes részei, egyes tartalmak talán nem relevánsak a számunkra, vagy nehéz lesz olvasnunk, esetleg triggerként hathatnak ránk, és erős érzelmi reakciót váltanak ki. Tapasztalatom szerint hosszú folyamat eljutni odáig, hogy megvizsgáljuk, narcisztikus szülők neveltek‑e fel minket, vagy hogy szeretnénk ezt a helyzetet megérteni – ehhez idő kell, és ez így is van jól. Bízzunk a folyamatban! Érdemes rászánni az időt, és megállni, elgondolkodni olvasás közben. Írjunk naplót arról, milyen gondolataink és érzéseink támadnak, tiszteljük őket, és legyünk gyengédek és együttérzők önmagunkkal. Később részletesebben szót ejtünk arról, hogyan tudjuk ezt megtenni. Foglalkozzunk azzal, ami hasznos számunkra, a többit pedig nyugodtan hagyjuk hátra.

Őszintén remélem, hogy ez a könyv jó szolgálatot tesz a felépülés felé vezető úton, és szívem mélyéből a legjobbakat kívánom a gyógyuláshoz és a továbblépéshez.

Dr. Sarah Davies

Első rész

A szülői narcizmus jellemzői

1.

Értsük meg, mi jellemzi narcisztikus szülőnket!

Ahhoz, hogy megértsük narcisztikus szüleinket, először is hasznos néhány dolgot tisztáznunk a narcizmusról általánosságban. A következőkben áttekintjük, miként alakul ki a narcisztikus személyiség, és mi a narcisztikus személyiségzavar (Narcissistic Personality Disorder, NPD). Ezenkívül részletesebben is megvizsgáljuk a nehéz természetű és bántalmazó szülő néhány tipikus tulajdonságát és viselkedésformáit, illetve azt, hogy milyen hatással lehet a szülő narcizmusa a környezetében élő gyerekekre.

Ezekkel az információkkal felvértezve szilárd alapokat teremtünk a felépülésünkhöz.

Mielőtt a szülők narcizmusára rátérnénk, először lássuk, honnan is származik a narcizmus kifejezés.

Narkisszosz és Ekhó – a tragédia

A „narcizmus” kifejezés a görög mitológiai alak, Narkisszosz legendájára utal. Narkisszosz és Ekhó története egy tragikus kapcsolatot mutat be, amely jól jellemzi a narcisztikus szülők és gyerekeik közötti viszonyt is. Narkisszosz lényegében megszállottja önmagának és a saját képmásának. Ekhó pedig képtelen szabadulni a vágyakozástól, hogy Narkisszosz lássa, hallja és szeresse őt. Mindketten a „szerelem” sajnálatosan elérhetetlen és lehetetlen kifejeződését hajszolják.

Narkisszosz igen karizmatikus és jóképű vadász, ugyanakkor mélységesen boldogtalan. Soha nem elégedett, arrogáns, távolságtartó és nagyon lekezelő másokkal szemben. Ezért Nemeszisz – a bosszú istennője – büntetésképpen varázslatot bocsát rá, hogy menthetetlenül beleszeressen az első személybe, akit meglát. Egy fárasztó, egész napos vadászat után Narkisszosz megpihen kissé egy tó partján. Fáradt és szomjas, ezért a vízhez hajol, hogy igyon, közben pedig megpillantja a tükörképét. A varázslat működésbe lép, és ő azonnal őrülten beleszeret… a saját tükörképébe. Attól a pillanattól kezdve Narkisszosz önnön lénye rabja, csak önmagával foglalkozik. Nincs tudatában annak, hogy valójában önmagába és a saját képmásába szerelmes.

Ekhó kedves és gyönyörű hegyi nimfa, akit Héra istennő megleckéztetett, amiért túl sokat beszélt. Az ő büntetése az lett, hogy immár nem képes a saját gondolatai kifejezésére, helyette csak mások szavait ismételheti. Találkozik Narkisszosszal, az elbűvölő, karizmatikus és jóképű ifjúval, és rögtön belebolondul. Ekhó kétségbeesetten próbálja elérni, hogy a vadász meghallja, meglássa és észrevegye őt. Fáradhatatlanul szeretne kapcsolatot teremteni vele, igyekszik elérni, hogy találkozzanak, és az ifjú megszeresse. De minden igyekezete hiábavaló, hiszen Ekhónak nincs saját hangja, amelyen szólhatna, és amelyet mások meghallhatnának, Narkisszosz pedig kizárólag és megszállottan önmagával van elfoglalva.

Narkisszosz és Ekhó története kiválóan rámutat bármely narcisztikussal való kapcsolat lényegi mozzanatára. Egyfajta elérhetetlen „szerelem/szeretet” hajszolása ez: Narkisszoszt elemészti önmaga, önnön arcképe megszállott imádata, ezért képtelen és érzéketlen észrevenni vagy értékelni a körülötte lévőket; Ekhó pedig annyira Narkisszoszra koncentrál, olyannyira csak arra figyel, hogy az ifjú meghallja őt, hogy végül belőle magából semmi sem marad.

Narkisszosz és Ekhó tragédiájának megértése segít felismernünk a magát a bőrében rosszul érző, elérhetetlen, csupán önmagával foglalkozó szülővel való kapcsolat hiábavalóságát. Egy narcisztikus szülő nem képes olyasfajta szeretetet nyújtani, amilyenre egy gyerek vágyik – és amilyet megérdemel. Akárcsak Narkisszoszé, lényegében az ő világa is mindig túlságosan önmaga körül forog. Túlontúl el van foglalva azzal, hogy kielégítse a saját igényeit, így képtelen bárki mást meghallani vagy bárki mással törődni, nemhogy valódi szeretetet vagy figyelmet nyújtani. Egy érzelmileg korlátolt szülő nem tud úgy szeretni, ahogyan nekünk szükségünk lenne rá, illetve ahogyan szeretnénk. Legalábbis egészen biztosan nem képes egészséges és valódi jelentőséggel bíró szeretetet adni, vagy hiteles lenni ebben a szerepben. Igazi modern kori tragédia.

A jó szülő az, aki megfelelő módon gondoskodik a gyerekéről. Támogatja, kielégíti érzelmi és fejlettségi szintjének megfelelő igényeit, és segíti gyarapodni. A jó szülő tesz róla, hogy a gyereke úgy érezze, biztonságban van, vigyáznak rá, és feltétel nélkül szeretik. Jó eséllyel e könyv olvasói nem ezt élték meg gyerekként. Azt szeretném, ha mindenki, akit narcisztikus szülők neveltek, már rögtön az elején tudná: ez mindig a szülő felelőssége, és az is marad. Nem a gyereké – semmilyen szempontból. Soha nem volt a mi hibánk, és soha nem is lesz az, mindegy, mit mondtak nekünk, mindegy, mit hitettek el velünk. És az sem feladatunk, hogy elviseljünk vagy vállaljunk bármilyen további bántalmazást, sem az, hogy felelősséget vállaljunk azért, amit a családtagjaink tesznek.

Ebben a könyvben szeretném bemutatni, hogy miként ismerhetjük fel a szülői bántalmazást, hogyan kezelhetjük, választhatjuk le magunkról, és gyógyíthatjuk az ilyesfajta traumát, valamint hogy miképp tudunk továbblépni belőle. Az itt megosztott gondolatok a klienseimmel e területen végzett sokéves munkámból táplálkoznak.

Lássuk, mit tudhatunk még a narcizmusról!

Mi a narcizmus?

A „narcisztikus személyiség” kifejezés azt a rendellenességet írja le, amikor valaki alapvetően önmagára koncentrál és csak magával foglalkozik – a saját jelentőségére, illetve a saját igényeinek és szükségleteinek kielégítésére. A klinikai narcizmus lényegében a kóros, szélsőséges önzőség.

A DSM-5‑TR® kézikönyv – Mentális zavarok diagnosztikai és statisztikai kézikönyve (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders, DSM)‍² a mentális egészségügyi szakemberek által használt diagnosztikai eszköz. E könyv meghatározása alapján a narcisztikus személyiségzavar jellemzői a felnőttkorban mindent átható mintázatot mutató grandiozitás, kóros igény mások csodálatára és a kapcsolatokban mások kihasználása, valamint a következő viselkedésformák vagy attitűdök némelyike:

- Az empátia markáns hiánya. A narcisztikus ember nem hajlandó vagy képtelen felismerni mások érzéseit vagy szükségleteit.

- Túlzott jelentőséget tulajdonít önmagának és önnön fontosságának. Túlzásokba esik vagy hazudik az eredményeiről, illetve a képességeiről.

- Felsőbbrendűség – azt hiszi, hogy „különleges” vagy „más”.

- Feljogosítottság – különleges bánásmódot vár el másoktól vagy intézményektől.

- A figyelem és a csodálat iránti kóros igény. Egy narcisztikusnak ahhoz, hogy törékeny egóját kordában tartsa, állandóan visszajelzésre, elismerésre vagy valamilyen reakcióra van szüksége másoktól.

- Folyton a teljesítményről, sikerről és státuszról, hatalomról, szépségről és/vagy gazdagságról fantáziál.

- Arrogáns. Gőgösen viselkedik és viszonyul másokhoz.

- Másokkal szemben manipulatív és számító – kihasznál másokat, hogy saját önző vágyait vagy szükségleteit kielégítse.

- Irigy és féltékeny – gyakran féltékeny másokra, vagy azt hiszi, hogy mások féltékenyek rá.

A narcisztikus személyiségzavarral élőket gyakran látjuk dühösnek és agresszívnak is (az egyértelmű agresszión kívül jellemző lehet a passzív-agresszív viselkedés vagy kommunikáció is). Ahhoz, hogy valakinél hivatalosan is narcisztikus személyiségzavart diagnosztizáljanak, egy pszichiáter szakorvosnak vagy klinikai szakpszichológusnak kell minősítenie az ilyen jellegű viselkedésformák és attitűdök jelenlétét. A diagnosztizálást ugyanakkor jelentősen akadályozza, hogy egy narcisztikus személyiségzavarban szenvedő jó eséllyel nem kér segítséget. A problémájához az is hozzátartozik, hogy állandóan másokat hibáztat. Sokkal valószínűbb, hogy inkább ahhoz az elképzeléshez ragaszkodik, hogy nekünk, a környezetének van szüksége orvosra. Ha egy narcisztikus esetleg mégis elmegy terápiába, vagy eljár konzultációra, azt általában azért teszi, hogy ezzel is manipuláljon másokat. A narcisztikus személyiség természetéhez hozzátartozik az önismeret vagy az önreflexió képességének egyértelmű hiánya. Ezek gyakran kulcsfontosságúak a terápiás beavatkozás sikere szempontjából. A narcisztikus személyiség önreflexióra való képtelensége alapvető szerepet játszik abban, hogy hihetetlenül nehéz kezelni ezt az állapotot…

Jegyzetek

1 Davies, Sarah: Never Again: Moving On from Narcissistic Abuse and Other Toxic Relationships. Troubador Publishing Ltd., 2019.

2 DSM-5‑TR® kézikönyv – Mentális zavarok diagnosztikai és statisztikai kézikönyve (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders). Budapest, Oriold, 2022.

Kiadja a HVG Kiadó Zrt., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

HVG Könyvek, Budapest, 2026
Kiadóvezető Szabó Tibor Benjámin
Felelős kiadó Szauer Tamás
Szerkesztőségi vezető Besze Barbara

Felelős szerkesztő Molnár Eszter
Szerkesztette Justh Szilvia
Szaklektor Bognár Dóra
Borítóterv Ambrus Bori
Korrektor Szilasi Éva

Elektronikus könyv Paulik László

www.hvgkonyvek.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – SIL OFL
Asap Condensed – SIL OFL