Danny De Looze

– részlet –

© 2023, Lannoo Publishers. For the original edition.
Original title: Wat onze darmen ons vertellen. Het wonderlijke verhaal van je gut en de impact op je brein en je lijf. Translated from the Dutch language.
www.lannoo.com

Hungarian translation © Bérczes Tibor, 2025
Hungarian edition © Typotex, Budapest, 2025
Engedély nélkül semmilyen formában nem másolható!

ISBN 978 963 493 332 8

Lektorálta: Kun Ádám

Typotex Kiadó
Felelős kiadó: Németh Kinga
Felelős szerkesztő: Brunner Ákos
Szerkesztette: Tűrk Rita
Olvasószerkesztő: Kővári Bettina
Elektronikus könyv: Nagy Lajos

Néhai szüleim, Hilda Quatacker és Roger de Looze
emlékének, akik minden lehetőséget megadtak nekem.
Ezeket én tőlem telhetően meg is ragadtam.
Milyen büszkék lettetek volna rám!
Korai halálotok életem legszomorúbb eseménye.

Tartalom

Bevezetés
Mitől lett hirtelen olyan szexi a bélrendszer?

Legpompásabb szerveink

Megelőzés

Hogyan lett szexi a szégyellnivaló?

A kaka hatalma

A teljes paletta

1. fejezet
Az emésztés művészete

Nyitány: amit eszünk

Utazás a beleinken át: a szájtól a vécécsészéig

Egy pillantás a bilibe: a széklet

2. fejezet
Miről árulkodik a bélflóránk?

A beleinkben lévő baktériumok

A jó kezdet félsiker

Gut-brain axis, avagy a bél-agy tengely

Vegyük észre a fát is, ne csak az erdőt!

Eltérő mikrobiom: a tyúk vagy a tojás?

Székletátültetés

3. fejezet
Miről árulkodik a has?

Sav

Nyelési problémák

Böfögés

Csuklás

Hányás

Gyomorfájás

Hányinger

Puffadás

Furcsa hangok odabenn

Akut hasfájás

Krónikus hasfájás

Székrekedés

Hasmenés

Vérvesztés

Nyálkavesztés

Vastagbélpolip és vastagbélrák

4. fejezet
Amit a belek nem viselnek el

A divatokról, a marketingről és a félreértésekről

Mi a különbség az intolerancia és az allergia között?

Milyen intoleranciákat ismerünk?

Irritábilisbél-szindróma

Cöliákia, avagy a gluténintolerancia

Egészségesebb-e a gluténmentes étrend?

5. fejezet
Amit inkább nem mesélünk el a hasunkról

Sürgősen vécére kell menni

A sztómás betegek

A gyakori szellenthetnék

Anális panaszok

Inkontinencia

6. fejezet
Hogyan hallhatjuk meg a belek szavát?

Túlsúly

Dohányzás

Alkohol

Gének

A vastagbélrák: menjünk el a kötelező szűrővizsgálatra!

Rostokkal az egészségért

A mozgás (mi) mindenre jó

A kikapcsolódás és az alvás

Jól ül? A helyes testtartás székletürítéskor

A léböjtkúra és a méregtelenítés értelmetlensége

Fantasztikusan erjesztett?

Csak óvatosan az antibiotikumokkal!

Mi a helyzet a probiotikumokkal?

Zárszó
Miről árulkodnak a beleink

Irodalom

Tárgymutató

Bevezetés
Mitől lett hirtelen olyan szexi a bélrendszer?

Ha az Amazon keresőjébe begépeljük, hogy books about gut health, találatok ezrei jelennek meg. A könyvtári katalógusban az egészséges bél címszó alatt több mint negyven címet találunk. A belga adatbázisban a „Mit kedvelnek a beleid?”-től a „Hogyan ehetsz ismét egészségesen?”-ig bélrendszerrel foglalkozó cikkek százaira bukkanunk az elmúlt évekből. Vagy mekkora bestseller lett „A kakidoktor” című holland könyv! És akkor még nem beszéltünk a tudományos publikációkról. Napjainkban a tudományos folyóiratok, az újságok és a világháló szinte ontják magukból a belekről, a bélrendszer egészségéről és a mikrobiomról szóló cikkeket – amikor harminc évvel ezelőtt erre a pályára léptem, ennek még csak jelei sem voltak!

Amikor a nyolcvanas években szakirányt kellett választanom, tudtam, hogy orvosként a lehető legátfogóbb tudást és képességeket kívánó területen szeretnék dolgozni. Tulajdonképpen az volt a terv, hogy háziorvos leszek, de amikor lehetőség nyílt a szakosodásra, az általános belgyógyászat tűnt a leglogikusabb lépésnek. Aztán amikor ismét választás elé kerültem, mondhatni, adta magát a gasztroenterológia, az a szakterület, amely a nyelőcsőtől a gyomorig, a vékony- és a vastagbéltől a végbélnyílásig terjed, és magába foglalja a májat, az epehólyagot és a hasnyálmirigyet is. Számomra ez tűnt az egyik legnagyobb kihívást jelentő szakterületnek (de melyik szakember nem gondolja ezt a maga munkájáról?), mivel ötvöződik benne a gondolkodás és a cselekvés. A gyakorlat mindezt vissza is igazolta.

Ezen a területen kulcsfontosságú a páciensekkel folytatott kommunikáció, hiszen egyfajta detektívként keressük a tüneteik okát. „Doktor úr, már jó ideje fáj a hasam”, hangzik el újra meg újra a panasz. Ez a kiinduló pont, és csak akkor juthatunk el a probléma gyökeréig, ha a megfelelő kérdéseket tesszük fel. Csak akkor tudunk diagnózist felállítani, ha megtaláljuk az összegyűjtött információk közötti kapcsolódásokat.

Ehhez néha igénybe vesszük az endoszkópiát, az információgyűjtésére alkalmas technikai eljárást. Az endoszkóp egy hosszú, vékony cső, amelynek a végén egy lámpa és egy apró (biztonságos) kamera van. A szájon át eljutunk vele a nyelőcsőbe és le, a gyomorba, vagy a végbélnyíláson keresztül bepillanthatunk vele a belekbe. Higgyék el nekem, hogy aki egyszer szemügyre veszi belülről a belet, azt elbűvöli ennek a szervnek a szépsége! De ez nemcsak a legszebb szervünk, hanem…

Legpompásabb szerveink

A keleti orvoslásban a has a lélek lakhelyének számít. A „hara” japán fogalom, amely egyrészt ’hasat’, de sokkal inkább ’a szellemi és testi erő központját’ jelenti. A nyugati kultúrában viszont a has sokáig csak azt a helyet jelentette, ahol az emésztés zajlik, és ahol felszívódik a táplálék. Én magam igen gyakorlatiasan gondolkodom, így nem szoktam a lélekről áradozni, az emésztéssel kapcsolatban viszont annál líraibb tudok lenni. Számomra a belek a legszebb és legizgalmasabb szervek. Ezt most minden túlzás nélkül állítom. Én nem úgy tekintek a belekre, mint valami hulladékcsőre, ahol gusztustalan betegségek alakulnak ki. Korántsem, sőt meggyőződésem, hogy ezek a legpompásabb szerveink, és nekik köszönhetjük, hogy élvezni tudjuk a sok finomságot az ételeinkben és az italainkban. A belek feldolgozzák és felszívják a tápanyagokat, hogy üzemanyagot biztosítsanak a szervezetünk többi része számára. Enélkül nem tudna növekedni és fejlődni a test egyetlen része sem. A beleink létfontosságúak az immunrendszerünk és az ellenálló képességünk szempontjából. És persze a „salak” kiválasztása is fontos feladatuk. (Egyébként nem túl szerencsés salaknak nevezni azt, ami az ételből megmarad, a vizet és főként a bélbaktériumokat, még akkor sem, ha néha nem a legkellemesebb a szaguk.)

Minél jobban megismerjük és megértjük, milyen folyamatok játszódnak le a belekben, annál nagyobb tiszteletet érzünk irántuk. És minél nagyobb a tudásunk, annál inkább kezünkbe vehetjük az irányítást, és annál proaktívabban járulhatunk hozzá mind az emésztéshez, mind a belek egészségének megőrzéséhez. Ez volt az egyik legfontosabb motivációm, amikor belevágtam ebbe a könyvbe.

Társadalmunk már régóta nyíltan beszél az olyan témákról, mint a szex és a mentális egészség. A székletürítésről viszont nemigen tudunk gátlások nélkül beszélni – ez volna talán az egyik utolsó tabu? Nálam, a rendelőben általában nincs ezzel gond, ami persze természetes, hiszen a munkámnak az is része, hogy rákérdezzek, megy-e a páciens hasa, vagy többet szellent-e a kelleténél. Más kontextusban azonban már problémásabb a dolog. A közgondolkodásban úgy állnak hozzá az emberek, hogy az ürítés, és minden, ami azzal valahogy összefügg, illetlen dolog. Az emésztést kissé kínos testi funkcióként kezelik, amelyről nem szabad beszélniük. Udvariasságból, szégyenből vagy társasági illemből kerüljük ezt a témát. Természetesen értem a szégyent, amikor valaki arra kényszerül, hogy hirtelen távozzon egy megbeszélésről, mert kínzó hasgörcsök gyötrik. Vagy a boltban megérzi, hogy hasmenése lesz, de nem tud vécére menni. Mégis fontos, hogy ezekről a kérdésekről különösebb szégyenérzet nélkül tudjunk beszélni, hisz ma már tudjuk, mennyire fontos a bélrendszer egészsége. Ahogy egyre több társadalmi tabut sikerül ledöntenünk, úgy a beleinkről és az azokkal kapcsolatos problémákról is egyre könnyebb beszélnünk. Szerencsére ma már egyre ritkábban fordul elő, hogy valaki évekig panaszokkal él, csak mert nem mer szólni róluk.

Megelőzés

Ezzel a könyvvel nemcsak arra szeretném buzdítani az olvasókat, hogy többet beszéljenek a bélrendszer egészségéről, hanem arra is, hogy legyenek tudatosak, és vegyék a kezükbe az egészségük kérdését. Az orvostudomány hagyományosan mindig a már tüneteket produkáló betegségek felderítésére és kezelésére összpontosított. Ma azonban már legalább akkora hangsúlyt kap a betegségek kockázati tényezőinek azonosítása és annak tudatosítása, hogy a betegségek elkerülhetők, tehát egy proaktív hozzáállás, amely révén korlátok közé szoríthatók az egészségügyi ellátás egyre növekvő költségei, ahogy az olyan krónikus betegségek, mint az elhízás, a cukorbetegség és bizonyos rákfajták előfordulásának robbanásszerű növekedése is. Ma már egyre többet tudunk arról, hogyan járulhat hozzá a(z egészséges) táplálkozás és a mozgás bizonyos betegségek megelőzéséhez, és általában véve az egészségünk megőrzéséhez. A hangsúly szükségszerűen a megelőzésre helyeződik át.

Tudjuk például, hogy a vastagbélrák leggyakrabban az iparosodott országokban fordul elő, és részben a „nyugati” életmóddal függ össze, amely egyre több gyulladást okoz a belekben, növelve a rák kialakulásának kockázatát. Az emelkedő számok mögött több ok is rejlik, de nyilvánvaló, hogy köztük vannak az olyan, életmóddal összefüggő tényezők is, mint a túlsúly, a dohányzás, a túlzott alkoholfogyasztás, a kevés testmozgás, illetve az az étrend, amelyben sok a vörös és a feldolgozott hús, viszont túl kevés a gyümölcs, nem elegendő a zöldség és a teljes kiőrlésű termék (így a rostok), valamint sok a cukor és az üdítő. Mivel az életkörülmények a fejlődő országokban is nyugatizálódnak, ott is egyre gyakoribb az ilyen típusú rák előfordulása. Belgiumban, a megelőzés és a szűrés ellenére, a vastagbélrák még mindig a második leggyakoribb rákfajta a nőknél, és a harmadik helyen áll a férfiaknál. Még mindig négy flamand hal meg ebben a betegségben minden egyes nap. Az egészséges belek nemcsak a jó egészség elengedhetetlen feltételét képezik, de ha jól működnek, boldogabb emberek is vagyunk.

Egy közelmúltban végzett holland vizsgálat kimutatta, hogy 2017-ben majdnem minden negyedik holland úgy szerepelt a háziorvos nyilvántartásában, mint aki gyomor-, bél- vagy májproblémákkal küzd. Belgiumban (becslések szerint) körülbelül egymillió olyan ember él, akinek hasmenésben, hasfájásban vagy szellentésben megnyilvánuló hasi panaszai vannak. Ezek a tünetek gyakran az életminőségre is hatással vannak, így nem csoda, ha az érintettek keresik a válaszokat, és hogy ők, maguk mit tehetnének a rendellenesen működő beleikkel.

Amikor jobban odafigyelünk az egészséges táplálkozásra és élet-módra, és hogy ezek milyen összefüggésben vannak az egészségünkkel, akár akarjuk, akár nem, a gyomor- és a bélrendszer képezi vizsgálódásunk tárgyát. Minden ott történik. Egyre több vizsgálat irányul a táplálkozás, az étkezési szokások és a bélproblémák közötti összefüggésekre. Ezen a területen is komoly fejlődést látunk.

Az orvosképzésben sokáig nem igazán fordítottak figyelmet a táplálkozásra és az életmódra, és hogy ezek milyen hatással vannak az egészségünkre. Ma azonban már az egész társadalom jobban odafigyel ezekre a kérdésekre, és ezt a területet immár az orvosképzés sem hanyagolja el. Amikor én jártam egyetemre, alig esett szó a laktózintolerancia esetén alkalmazandó laktózdiétáról, ahogy a cöliákia esetén ajánlott gluténmentes diétáról sem. És ez senkinek sem szúrt szemet. Ma már sokkal többet tudunk a táplálkozásról, de jó, ha tisztában vagyunk azzal is, hogy ez a tudás még mindig nem elegendő, és sok úgynevezett táplálkozási tanácsadó tevékenykedik úgy a piacon, hogy állításait semmiféle tudományos bizonyíték nem támasztja alá.

Hogyan lett szexi a szégyellnivaló?

Az, hogy a belek „divatba jöttek”, nagyrészt az elmúlt húsz év forradalmi felfedezéseinek köszönhető. Mivel már harmincöt éve vagyok a pályán, láttam, hogyan „jönnek és mennek” bizonyos betegségek. A reflux például valamikor nagyon gyakori volt, és egész addig semmit sem tudtunk vele kezdeni, amíg fel nem tűntek a színen a savlekötők. Vagy ott van a gyomorfekélyt okozó Helicobacter felfedezése. Felfedezői ki is érdemelték érte az orvosi Nobel-díjat. Napjainkban az antibiotikumoknak köszönhetően ez a baktérium szinte kipusztult a nyugati (őslakos) társadalomban.

Forradalmi változásnak számít az endoszkópos beavatkozások területén tapasztalható óriási fejlődés. Az endoszkópia nemcsak lebilincselő bepillantást nyújt az ember szervezetébe, de arra is képes, hogy egy apró „olló” segítségével szövetmintát vegyen, amiből aztán kiderül, hogy az adott eltérés jó- vagy rosszindulatú-e. Segítségével kisebb sebészi beavatkozásokat is végezhetünk, például eltávolíthatunk egy polipot a vastagbélről, orvosolhatunk egy nyelőcsövön észlelt rendellenességet, és ily módon szükségtelenné tehetünk nagyobb műtéteket. A ma használt endoszkópok képminőségének köszönhetően (és még korántsem értünk a fejlődés csúcsára) a rák korai felismerésében is komoly előrelépés történt, hisz ma már a rák milliméternyi, sőt mikroszkopikus előstádiumait is képesek vagyunk felfedezni. Ha ezeket kezeljük – ugyancsak endoszkóposan, azaz a szájon vagy a végbélnyíláson keresztül –, megelőzhetjük a rák kialakulását.

És ott vannak azok az úttörő felismerések, amelyek még inkább tudatosították, milyen fontos a belek egészsége. Az ilyen felfedezések nemcsak az orvosi világban, de a szélesebb közönség körében is komoly figyelmet keltettek. Különösen a mikrobiom körüli fejleményeknek köszönhető, hogy emésztőrendszerünk a szégyellnivalóból szinte szexi témává vált. Boldog vagyok, hogy ezt megérhettem!

Ezt is egy technológiai előrelépésnek, mégpedig a géntechnológiának köszönhetjük. Lépésről lépésre fejtettük meg az örökítőanyag kódját. A tudósoknak 2001-ben sikerült először teljes egészében feltérképezni az emberi genomot (génjeink egészét). A DNS szekvenálási módszerek felfedezésének hála a mikrobiológia és annak alkalmazása is nagyobb sebességre kapcsolhatott. Évekig csak székletmintából tudtuk Petri-csészében kitenyészteni, majd azonosítani a betegséget okozó baktériumokat. Ma az újgenerációs szekvenálásnak (Next Generation Sequencing, NGS) köszönhetően a tudósok sokkal gyorsabban és ezerszer olcsóbban feltérképezhetik a (mikro)organizmusok genomját, hogy ily módon azonosítsák a baktériumokat.

Ez a tudás hatalmas távlatokat nyitott. Tudjuk, hogy beleinkben baktériumok billiói vannak. Minden egyes emberben más és más ezeknek az apró lakóknak az összetétele. Becslések szerint körülbelül 1100 különböző egysejtű faj található a bélcsatornánkban. A mikrobiom és az egészség közti kapcsolat a kutatók érdeklődésének homlokterébe került. És amikor a tudósok alaposabban górcső alá vették a bélflórát, azt kellett megállapítaniuk, hogy az még a feltételezettnél is nagyobb hatással van a szervezetünkre. Hogy meghatározó szerepet játszik a közérzetünkben, az emésztésünkben, az anyagcserénkben, az immunrendszerünkben és még a mentális egészségünkben is. A tudományos gondolkodásban bekövetkezett hangsúlyeltolódás és az idevonatkozó kutatások számának hihetetlen növekedése miatt egyenesen bélforradalomról szokás beszélni. Az egyik legizgalmasabb felfedezés talán az volt, hogy a bélmikrobák nemcsak a testi, hanem a mentális közérzetünket is befolyásolhatják. Bizonyára önnel is előfordult már, hogy amikor ideges volt, csomót érzett a gyomrában. A tudósok napjainkban azt állítják, hogy tényleges kapcsolat van az agy és a belek között, és hogy ez a mikrobák révén valósul meg. Ma már sokkal többet tudunk a bél-agy tengelyről és a „hasi agyunkról”. Erről a második fejezetben részletesebben is szólok majd.

Mindez rendkívül izgalmas, és senki sem tudja, hol fogunk tartani húsz év múlva, még mi mindent fedezünk fel, minden lelkesedésünkkel együtt sem árt azonban tisztában lenni azzal, hogy mindebből egyelőre még nagyon keveset tudunk kézzelfoghatóan hasznosítani a klinikai gyakorlatban. Ez is motivált, amikor elhatároztam, hogy megírom ezt a könyvet, és megpróbálom elválasztani az ocsút a búzától, fogódzót nyújtva ezzel a hurráoptimista beszámolók sűrűjében.

A kaka hatalma

Már sikerült igen komoly összefüggéseket felfedezni a bélmikrobiom normálistól eltérő összetétele és bizonyos betegségek vagy rendellenességek között. Az esetek többségében összefüggésről vagy kapcsolatról van szó – és ezt nem mindig könnyű megérteni, mert ez nem feltétlenül jelent okozati kapcsolatot közöttük. Az ilyen összefüggés egy szép példája, anélkül hogy közvetlen ok-okozat viszonyról beszélhetnénk, az, amit holland kollégák egy cikkében olvastam: „Óriási mennyiségű adat elemzéséből, amit manapság big data néven emlegetnek, néha meghökkentő korrelációk derülnek ki. Szoros összefüggés van például aközött, hogy egy évben hányan fulladtak vízbe Európában, és hogy abban az évben mennyi fagyit adtak el. Veszélyes volna fagyit enni? A testsúly szempontjából talán igen, de nem valószínű, hogy a fagyitól nagyobb eséllyel fulladunk vízbe. A két jelenségnek tényszerűen semmi köze sincs egymáshoz. Sokkal valószínűbb, hogy itt egy harmadik tényező a ludas, amelynek köze van mind a fagyizáshoz, mind pedig a vízbe fulladáshoz. Ez a tényező pedig az időjárás. Ha forró a nyár, többen fürödnek, és emelkedik a vízbe fulladások száma, és persze fagyiból is többet adnak el.”

Néhány évvel ezelőtt megjelent egy tanulmány, amelyben profi rögbijátékosok bélflóráját mozgásszegény életmódot folytató emberekével hasonlították össze. Azt állapították meg, hogy a sportolók beleiben nagyon változatos baktériumközösség tenyészik, mire az egyik újság nyomban szalagcímben hozta: „Nyelje le egy bajnok bélflóráját!” De vajon miért kellene bárkinek is ezt tennie? Ki tudja, mi a sportolóknál tapasztalt sokféleség oka? És ha az eredendően jobb, az azt jelenti-e, hogy ezeknek a férfiaknak nagyobb esélyük van a hosszabb életre vagy kisebb a szív- és érrendszeri betegségekre? Ki mondja meg, hogy ez a sportolásnak köszönhető-e? Nyilván másképp táplálkoznak, hisz rögbijátékosok. Egyszóval, fogalmunk sincs, miért mutatott a „sportflóra” nagyobb sokféleséget. Attól persze még érdekes a dolog.

Egy flamand kutatás arra a következtetésre jutott, hogy a depresszióban szenvedő emberek beleiből gyakran hiányzik két baktériumféleség. Igen ám, de semmi sem utal arra, hogy a depressziót a baktériumhiány okozza, vagy hogy a depresszió kulcsa a baktériumok között keresendő. Bár komoly felismerésekkel kecsegtet a mikrobiommal kapcsolatos tudás, még nem rendelkezünk túl sok konkrét terápiával vagy gyógymóddal.

Valóban számos izgalmas kutatás folyik, de ezek többnyire egerekkel végzett laboratóriumi vizsgálatok. Megbízható kísérletek, csak az a probléma velük, hogy az eredmények nem vihetők át egy az egyben az emberre. Az efféle kísérletekről a sajtóban megjelenő beszámolók rengeteg irreális várakozást, tévképzetet keltenek, és sokan túlságosan messze menő következtetésekre jutnak. Ez az egyik veszélye annak, ha az újságok szenzációhajhász címekkel fokozzák a belek iránt kétségkívül meglévő érdeklődést.

A bélforradalom híre eljutott ahhoz a szélesebb közönséghez is, amely egy ideje már szeretné tudni, mit tehetünk mi magunk az egészségünkért és a jobb közérzetünkért. Az a megállapítás, hogy jól járunk, és nemcsak az emésztésünket, hanem az általános közérzetünket illetően is, ha odafigyelünk a beleinkre, már elérte az ingerküszöböt. Nem csoda, hogy a belek egy csapásra szexik lettek. Az olyan szakkifejezések, mint a mikrobiom, a prebiotikumok és a probiotikumok már mindennaposak, és lépten-nyomon találkozunk velük az egészségügyi kérdésekkel foglalkozó médiumokban, illetve a szélesebb wellnesskörökben. És amikor ezt kiszimatolja a pénzéhes ipar, nyomban megjelennek a gut friendly diéták, a probiotikumok és az olyan beavatkozások, amelyek azt állítják magukról, hogy javítják a mikrobiom egészségét. Az persze nem mindig derül ki, mi az ilyen állítás alapja.

Vannak olyan kereskedelmi laboratóriumok, amelyek felajánlják, hogy kielemzik a székletünket, az alapján diagnózist állítanak fel, és tanácsokat adnak. Sokan hisznek is nekik, de nem árt, ha tudjuk, hogy ezek között igen sok a sarlatán. Valójában még nincsenek kellő ismereteink ahhoz, hogy értelmezzük, nemhogy megváltoztassuk az egyéni mikrobiomot. Csak akkor lehet levonni bizonyos következtetéseket, ha összehasonlítjuk emberek ezreinek mintáit, ahogy az például a Flamand Bélflóra elnevezésű projektben történik. Az nem lehet cél, hogy (kétségbeesett) emberek otthon kísérletezgessenek, vagy csináld magad módon székletátültetéssel próbálkozzanak, mert azt hiszik, hogy az majd mindent megold. Túlzok? Egyáltalán nem, hisz az internet tele van a kaka hatalmáról szóló történetekkel. Eszembe jut például egy autista betegem anyja. Olvasott valahol valamit az autizmus és a bélmikrobiom közötti kapcsolatról, mire saját székletéből beöntést végzett a fiánál. A cikkben ugyanis az állt, hogy ez segít. Nem történt nagyobb baj, de ez csak a szerencsén múlt.

A teljes paletta

Ezért is törekszem ebben a könyvben arra, hogy minél teljesebben mutassam be önöknek ezt az izgalmas szervrendszert. Igyekszem ledönteni a kakával kapcsolatos utolsó tabukat, részletesen elemzek számtalan lehetséges panaszt, kínt és keservet, amelyek arra kényszerítenek minket, hogy orvoshoz forduljunk, és megpróbálom leírni, miről árulkodnak a beleink, amikor jeleznek. Részletesen ismertetem a beleink egészségével és a mikrobiommal kapcsolatos legújabb tudományos feltételezéseket – kerülve persze a szenzációhajhász megfogalmazásokat –, és azt is elmondom, mi az, amit már biztosan tudunk. Remélem, sikerül világos, árnyalt képet adnom, és segíteni abban, hogy az olvasó különbséget tudjon tenni tény és kitaláció között. Mert bár már sokat tudunk, még jóval több az, amit nem.

Végül azt veszem górcső alá, mit tehetünk mi, magunk azért, hogy beleink életünk végéig megfelelően működjenek. Vajon tényleg olyan sokat számít, hogy rendszeresen fogyasztunk-e fermentált táplálékot? Mi az ideális testtartás, hogy ne ücsörögjünk hiába a vécén? Remélhetünk-e eredményt, vagy csak egyszerű átverés például a mindenfelé hirdetett léböjtkúra, a számtalan étrend-kiegészítő és legújabban a bélfóratabletták?

Aki elolvassa ezt a könyvet, megismeri a belek minden titkát, és tudni fogja, hogy mire kell figyelnie velük kapcsolatban.

Zárszó
Miről árulkodnak a beleink

Négy évvel a 2019-es „Laktóz, glutén és társai” című könyvem megírása után megérett az idő, hogy egy újabb könyvet tegyek le az asztalra. A Miről mesélnek a beleink? megszületésében persze a Lannoo Kiadónak is megvan a maga szerepe. Ebben a könyvben ismét megpróbáltuk a széles közönség számára érthető módon elmagyarázni a gyomor- és bélrendszeri panaszokat. Elkerülhetetlenül van némi átfedés e könyv és a 2019-ben megjelent mű között, már csak azért is, mert az emésztőrendszer még mindig ugyanúgy működik, ám azóta számos új tudományos felfedezéssel gazdagodtunk. Egyebek közt új felismerések fogalmazódtak meg a beleinkben lévő mikrobikus populációval, illetve a belek és az agy közötti kölcsönhatással kapcsolatban. De még véletlenül sem vesztünk el a lila ködben, kerültük a spekulációkat, és szigorúan ragaszkodtunk a tudományos tényekhez. A mainstream média előszeretettel tálal hatalmas felfedezésként egy-egy újszerű állatkísérletet, de az állat- és emberkísérletek nagy része gyakran csak apró fogaskerék a hatalmas gépezetben. Fontos, hogy továbbra is két lábbal álljunk a földön, már csak azért is, mert az (internet)hírek korában szenzációhajhász címekkel bombáznak bennünket, és óriási várakozásokat keltenek a laikusokban.

Ha az ember több mint harminc éven át hetente találkozik bélpanaszoktól szenvedő betegekkel, szinte gyerekjáték lajstromba szedni a leggyakoribb panaszokat. Ebben a könyvben ezeket a problémákat vettük sorra, és igyekeztünk jobban megmagyarázni, hogyan alakulnak ki, mik a mögöttes okok, és mit tudunk kezdeni velük. Többet szerettünk volna nyújtani annál, hogy csak felsoroljuk a kórképeket, és azt is fontosnak gondoltuk, hogy kibeszélhetővé tegyük azokat a panaszokat, amelyek még a tabuk közé tartoznak, miközben nagyban befolyásolják az életminőségünket. Azt reméljük, hogy ily módon sikerül rávennünk az ilyen problémákkal küzdő olvasókat arra, hogy végre orvoshoz forduljanak. A könyv talán a legfontosabb fejezettel, a megelőzéssel zárul. Feltétlenül ki kell mondanom, hogy nagyon sok problémát és szenvedést okozunk magunknak, vagy előzhettünk volna meg, vagy ismerhettünk volna fel korábban. Ez persze nemcsak a beleinkre, hanem szervezetünk egészére is érvényes, de mindenki a maga szakterületére összpontosít, és számomra a belek a legérdekesebb, legszebb és legfontosabb szervek.

Hihetetlen, hogy az elmúlt harminc évben mi minden történt az én gyönyörű szakterületemen! A velem egykorú kollégákkal gyakran mondogatjuk, hogy viszonylag rövid idő alatt valóságos forradalmat éltünk át a szakmánkban, de abban is biztosak vagyunk, hogy az utánunk következőkre is valami hasonló vár. Persze ahhoz, hogy ugyanúgy rácsodálkozzanak az új dolgokra, az is kell, hogy tudatosítsák magukban, honnan indultunk. A gasztroenterológia szépsége az endoszkópiával való kombinációban rejlik, ez az a technika, amellyel a szájon vagy a végbélnyíláson át be tudunk hatolni a gyomor-bél csatornába. Amikor a pályámat kezdtem, ez még csak arra volt jó, hogy belekukkantsunk (diagnosztikai endoszkópia), de azóta olyan hatalmas fejlődés zajlott, hogy immár kezelések sokaságát végezzük ezzel a technikával (terápiás endoszkópia). Mindez gyökeresen átalakította a gasztroenterológus munkáját, a hagyományos sebészet kárára, de a páciensek előnyére, akiket gyakran már nem kell a hagyományos módon megoperálni, és így sokkal hamarabb regenerálódnak. Ezt a fejlődést a lélegzetállító technológiai fejlődés tette lehetővé. Én még éveken át úgy végeztem az endoszkópiát, hogy egész álló nap a lencse fölött görnyedtem, és meresztettem a szemem. Össze is szedtem egy jó kis nyaki porckorongsérvet… A kilencvenes években megjelent csúcsminőségű videóendoszkópok hatodik sebességbe kapcsoltak mindent. A kórképek is megváltoztak, volt, ami eltűnt, mások viszont gyakoribbak lettek. Teljesen új betegségekről nem beszélnék, de tény, hogy például gyakrabban találkozunk nyelőcső- és vastagbélrákkal. A legszembetűnőbb változás azonban az, hogy iszonyúan megnőtt az „érzékeny gyomortól és belektől” szenvedő páciensek száma. E könyvben igyekeztem minél nagyobb figyelmet szentelni ennek, de még messze vagyunk attól, hogy kimondhassuk a végső szót. Nemcsak az efféle panaszoktól szenvedő betegeket frusztrálja, hogy a hagyományos gyógyászat nem tud mit kezdeni ezekkel a panaszokkal, hanem az orvosokat is irritálja, hogy még nem látunk tisztán, és még nem tudunk eleget. A következő évtizedek egyik legnagyobb kihívása, hogy szép sorban kiderítsük a bél-agy tengely rendellenességeinek okait, és megfelelő kezelési, illetve megelőzési módokat találjunk.

A gyógyítás, a beteggondozás és a tudományos kutatás mellett az oktatás is a Genti Egyetemi Kórház hivatalos feladatai közé tartozik. Mind a négyet szívesen csinálom, de a legközelebb a tanítás áll a szívemhez. Nyilván ez is belejátszott abba, hogy tudományos pályára léptem. Szeretek oktatni, megtanítani másokat valamire – lehetőség szerint némi humorral és játékos megjegyzésekkel fűszerezve. Élvezem, ha valamit meg tudok értetni másokkal, ha elérem, hogy rácsodálkoznak egy olyan egészen hétköznapi dologra, mint a böfögés, a puffadás, egy jó ürítés, egy felszabadító szellentés stb. És teljesen mindegy, hogy ezt egy gyülekezeti teremben vagy egy zsúfolásig telt kultúrházban teszem. Lelkesít és inspirál, ha látom a közönségen a kíváncsiságot és a lelkesedést.

Hosszú évek óta szívvel-lélekkel tanítom a diákokat. A gyomor- és bélbetegségek területén igen komoly tananyagot állítottam össze, és adok elő a leendő orvosoknak, de már régóta tanítok elsőéves mozgásterapeutákat is, mégpedig általános gyógyászatra. Ezt nemcsak azért szeretem, mert a téma rákényszerít, hogy kövessem a gyógyászat más részterületeinek történéseit, hanem azért – vagy még inkább azért – is, mert az elsőévesekben megvan az őszinte és hálás együttműködési készség. Ha még jobban akarom érezni magam, elolvasom, hogyan értékelik a kurzusomat. De a Covid következtében valahogy már nem olyan a tanítás, mint azelőtt volt. A diákok többsége inkább a számítógépén hallgatja az előadásokat, és nem jön el személyesen az előadóterembe. Megértem őket, de az előadónak, akinek létszükséglet a közönséggel folytatott interakció, lehetőleg egy zsúfolásig telt teremben, ez kedvét szegi. Számomra ugyanis egy előadás olyan, mint egy show-műsor, amelyben az előadó/művész minden erejét beleadja, odateszi magát, egy félig teli/üres teremben viszont kevésbé érzi a késztetést.

Szerencsére időközben találtam magamnak még egy közönséget, amely előtt felléphetek, mégpedig Flandria legszebb részén, a Flamand Ardennekben. Néhány év múlva véget ér gasztroenterológusi pályafutásom, ezért fél szemmel már egy új szenvedélyem felé kacsingatok, ez pedig a Flamand Ardennekben folytatott idegenvezetés. Elememben vagyok, amikor némi humorral fűszerezve a kis és a nagy történelemről, a kultúráról, a természetről mesélhetek, és ezt a beleimben is érzem…

Szeretném megköszönni a Lannoo Kiadónak, hogy sínre tette ezt a projektet! Személy szerint is köszönöm Eline van Lancker, Yasmine Mercier és Caroline De Cock munkáját és segítségét, és nagy-nagy köszönet Kaatje de Conincknak.

De még ennél is többet köszönhetek annak a sok-sok embernek, akiket az elmúlt években kezelés vagy tanács formájában segíthettem. Az ő hálájuk számunkra, orvosok számára a legnagyobb ajándék, hisz abból merítjük magunknak a hajtóerőt.

Irodalom

Bevezetés

Jagers, J. (2019): Factcheck: Ongeveer 2,5 miljoen Belgen hebben vaak last van darmproblemen. Knack.be

Ons microbioom. Wat betekenen bacterien voor onze gezondheid? Biowetenschappen en Maatschappij, Kwartaal 4, 2016.

Agirman, G., Hsiao, E. Y. (2021): Snapshot: The microbiota-gut-brain-axis. Cell, 184(9):2524–2524.e1.

»darmgezondheid.nl«

Carr, P. R., Weigl, K., Jansen, L. et al. (2018): Healthy lifestyle factors associated with lower risk of colorectal cancer irrespective of genetic risk. Gastroenterology, 155(6):1805–1815.

Song, M., Chan, A. T. (2019): Environmental factors, gut microbiota, and colorectal cancer prevention. Clinical Gastroenterology and Hepatology, 17(2):275–289.

Patel, S., Behara, R., Swanson, G. R. et al. (2015): Alcohol and the intestine. Biomolecules, 5(4):2573–2588.

Bray, F., Jemal, A., Grey, N. et al. (2012): Global cancer transitions according to the Human Development Index (2008–2030): A population-based study. The Lancet Oncology, 13(8): 790–801.

Barton, W., Penney, N. C., Cronin, O. et al. (2017): The microbiome of professional athletes differs from that of more sedentary subjects in composition and particularly at the functional metabolic level. Gut., 67(4):625–633.Bischoff, S. C. (2011): „Gut Health”: a new objective in medicine? BMC Med, 9:24.

1. fejezet

De Looze, D. (2019): Lactose, gluten en co. Borgerhoff & Lamberigts.

Radboud MC. (s. a.): Spijsvertering. »radboudumc.nl«

»darmgezondheid.nl«

»gezondleven.be«

Voedingscentrum (s. a.): Spijsvertering. »voedingscentrum.nl«

Maag Lever Darm Stichting (s. a.): Wat is je spijsvertering? »mlds.nl«

Hoge Gezondheidsraad van Belgie (2022): Advies 9509 – Voedselovergevoeligheden. »health.belgium.be«

Test-Aankoop (2023): Allergisch of voedselintolerant? Pas op voor zinloze testen. »test-aankoop.be«

Allergie dietisten (s. a.): Wat is een Voedselallergie? »allergiedietisten.com«

Van Malderen, K. (2022): Wat zijn lekkende darmen? IBS Belgium. »ibsbelgium.org«

Sikirov, D. (2003): Comparison of straining during defecation in three positions: results and implications for human health. Digestive Diseases and Sciences, 48(7):1201–5.

Vlaams Instituut Gezond Leven. Koolhydraten en Vezels. »gezondleven.be«

2. fejezet

Verweire, E. (2022): De darmflora vormt een apart orgaan in ons lichaam. EOS Wetenschap Special: Microben in en op je lijf.

Van de Velde, P. (2023): Gentse wetenschappers krijgen beurs voor onderzoek naar rol van darmbacteriën bij ziekte van Alzheimer. VRT NWS. »vrt.be«

Depommier, C., Everard, A., Druart, C. et al. (2019): Supplementation with Akkermansia muciniphila in overweight and obese human volunteers: a proof-of-concept exploratory study. Nature Medicine, 25(7), 1096–1103.

Haro, C., Montes-Borrego, M., Rangel-Zuniga, O. A. et al. (2016): Two healthy diets modulate gut microbial community improving insulin sensitivity in a human obese population. The Journal of Clinical Endocrinology & Metabolism, 101(1):233–42.

Clarke, S. F., Murphy, E. F., O’Sullivan, O. et al. (2014): Exercise and associated dietary extremes impact on gut microbial diversity. Gut., 63(12):1913–20.

Bermon, S., Petriz, B., Kajėnienė, A. et al. (2015): The microbiota: An exercise immunology perspective. Exercise immunology review, 21: 70–9.

Wilmanski, T., Diener, C., Rappaport, N. et al. (2021): Gut microbiome pattern reflects healthy ageing and predicts survival in humans. Nat Metab., 3(2):274–286.

Zhou, L., Qui, W., Wang, J. et al. (2023): Effects of vaginal microbiota transfer on the neurodevelopment and microbiome of cesarean-born infants: A blinded randomized controlled trial. Cell Host & Microbe, ISSN 1931–3128.

Ons microbioom. Wat betekenen bacterien voor onze gezondheid? Biowetenschappen en Maatschappij, Kwartaal 4, 2016.

Aguilera-Lizarraga, J., Florens, M. V., Viola, M. F. et al. (2021): Local immune response to food antigens drives meal-induced abdominal pain. Nature, 590, 151–156.

Beckers, L. (2021): De darmen, ons tweede brein? Hoe de darmflora ons doen en laten wellicht meer bepaalt dan we denken. De Morgen. »demorgen.be«

Harris, V. C., Wiersinga, W. J. (2016): Het microbioom: hype of echt belangrijk? Nederlands Tijdschrift voor Geneeskunde, 160, D110.

Cresci, G. A., Bawden, E. (2015): Gut Microbiome: What We Do and Don’t Know. Nutr Clin Pract., 30(6):734–46.

Janney, A., Powrie F., Mann, E. H. (2020): Host-microbiota maladaptation in colorectalcancer. Nature, 585(7826), 509–517.

Ghosh, T. S., Rampelli, S., Jeffery, I. B. et al. (2020): Mediterranean diet intervention alters the gut microbiome in older people reducing frailty and improving health status: the NU-AGE 1-year dietary intervention across five European countries. Gut., 69(7):1218–1228.

Arumugam, M., Raes, J., Pelletier, E. et al. (2011): Enterotypes of the human gut microbiome. Nature, 473(7346):174–80.

Jernberg, C., Lofmark, S., Edlund, C. et al. (2010): Long-term impacts of antibiotic exposure on the human intestinal microbiota. Microbiology, 156(Pt 11):3216–3223.

Barandouzi, Z. A., Lee, J., Del Carmen Rosas, M. et al. (2022): Associations of neurotransmitters and the gut microbiome with emotional distress in mixed type of irritable bowel syndrome. Sci Rep., 12(1):1648.

Sperber et al. (2021): Worldwide prevalence and burden of functional gastrointestinal disorders, results of Rome Foundation Global study. Gastroenterology, 160; 99–114.

Vlaams Instituut Gezond Leven. Mediterraan Dieet. »gezondleven.be«

De Looze, K., Tanasescu, R., Vonck, K. (2023): The gut-microbiota-brain axis, introduction to a special issue on its role in neurological disorders. Editorial. Journal of Neurology, in press.

Kanker Actueel (2019): Divers microbioom. »kanker-actueel.nl«

Danne, C., Rolhion, N., Sokol, H. (2021): Recipient factors in faecal microbiota transplantation: one stool does not fit all. Nat Rev Gastroenterol Hepatol, 18(7): 503–513.

Haifer, C., Paramsothy, S., Kaakoush, N. O. et al. (2022): Lyophilised oral faecal microbiota transplantation for ulcerative colitis (LOTUS): a randomised, double-blind, placebo-controlled trial. Lancet Gastroenterol Hepatol., 7(2):141–151.

Sonnenburg, E. D., Smits, S. A., Tikhonov, M. et al. (2016): Diet-induced extinctions in the gut microbiota compound over generations. Nature, 529(7585):212–5.

Cani, P. D. (2018): Human gut microbiome: hopes, threats and promises. Gut., 67(9):1716–1725.

Cerdo, T., Garcia-Santos, J. A., G Bermudez, M., Campoy, C. (2019): The Role of Probiotics and Prebiotics in the Prevention and Treatment of Obesity. Nutrients, 11(3):635.

Vrieze, A., Van Nood, E., Holleman, F. et al. (2012): Transfer of intestinal microbiota from lean donors increases insulin sensitivity in individuals with metabolic syndrome. Gastroenterology, 143(4):913–6.e7.

van Nood, E., Vrieze, A., Nieuwdorp, M. et al. (2013): Duodenal infusion of donor feces for recurrent Clostridium difficile. N Engl J Med., 368(5):407–15.

Holvoet, T., Joossens, M., Vazquez-Castellanos J. F., Raes, J., De Looze, D. et al. (2021): Fecal Microbiota Transplantation Reduces Symptoms in Some Patients With Irritable Bowel Syndrome With Predominant Abdominal Bloating: Short- and Long-term Results From a Placebo-Controlled Randomized Trial. Gastroenterology., 160(1):145–157.

Walker A., Hoyles L. (2023): Human microbiome myths and misconceptions. Nature microbiology, 8:1392–1396.

3. fejezet

Ness-Jensen, E., Lindam, A., Lagergren, J., Hveem, K. (2013): Weight loss and reduction in gastroesophageal reflux. A prospective population-based cohort study: the HUNT study. Am J Gastroenterol, 108 (3): 376–382.

Singh, M., Lee, J., Gupta, N. et al. (2013): Weight loss can lead to resolution of gastroesophageal reflux disease symptoms: a prospective intervention trial. Obesity, 21 (2): 284–290.

Louis, E., De Looze, D., Deprez, P. et al. (2002): Heartburn in Belgium: prevalence, impact on daily life and utilization of medical resources. Eur J Gastroenterol Hepatol, 14: 279–284.

Doorakkers, E., Brusselaers, N. (2015): Waarom adenocarcinoom van de slokdarm vaker voorkomt. Nederlands Tijdschrift voor Geneeskunde; 159: A8915.

Kankerregister, Rapport – Kanker in Belgie, 2020. »kankerregister.org – PDF«

Stichting tegen Kanker, Slokdarmkankers algemeen. »kanker.be«

Global Cancer Observatory (WHO), »globocan.iarc.fr«

Maag Lever Darm Stichting (2023. április): Eosinofiele oesofagitis. »mlds.nl«

Bredenoord, A. J., Weusten, B. L. A. M., Timmer, R. et al. (2006): Boeren (Ructus). Nederlands Tijdschrift voor Geneeskunde; 150: 1385–1389.

Josefsson, A., Hreinsson, J. P., Simren, M. et al. (2022): Global prevalence and impact of rumination syndrome. Gastroenterology, 162(3):731–742.e9.

Webinars „Logopedie bij supragastrisch boeren” en „Logopedie bij aerofagie”, Logo-plus.be

Maag Lever Darm Stichting (2013): Helicobacter pylori infectie. »mlds.nl«

Stichting tegen Kanker, Maagkanker. »kanker.be«

Stichting tegen Kanker, Pancreaskanker. »kanker.be«

Cardoen, S. (2020): Wat is de pancreas en waarom is een tumor daar zo moeilijk te behandelen? Vijf vragen over deze agressieve kanker. VRT NWS. »vrt.be«

Federaal Kenniscentrum voor de Gezondheidszorg, Rapport – Organisatie en financiering obesitaschirurgie, 2021. »kce.fgov.be – PDF«

Maag Lever Darm Stichting. (2013): Dumpingsyndroom. »mlds.nl«

Vanuytsel, T. (2023): Novel insights in the pathophysiology and management of functional dyspepsia. Acta Gastroenterol Belg, 86(1):68–73.

Rao, S. S. C. & Bhagatwala J. (2019): Small Intestinal Bacterial Overgrowth: clinical features and therapeutic management. Clinical and translational gastroenterology, 10(10):e00078.

Nederlandse Vereniging voor Heelkunde. (2019): Acute Appendicitis. Federatie Medisch Specialisten. »richtlijnendatabase.nl«

Wat is het verschil tussen een divertikel en een poliep? Stop Darmkanker. »stopdarmkanker.be«

Maag Lever Darm Stichting. (2018): Divertikels. »mlds.nl«

Is brood gezond? NICE-INFO. »nice-info.be«

Maag Lever Darm Stichting. (2017): Galstenen. »mlds.nl«, »ibsbelgium.org«

Aguilera-Lizarraga, J., Florens, M. V., Viola, M. F. et al. (2021): Local immune response tofood antigens drives meal-induced abdominal pain. Nature, 590(7844):151–156.

De Giorgio, R., Volta, U., Gibson, P. R. (2016): Sensitivity to wheat, gluten and FODMAPs in IBS: facts or fiction? Gut., 65:169–178.

De Looze, D. Lactose, gluten en co. (2019): Borgerhoff & Lamberigts.

De Schepper, H. Prikkelbare darmen (2021): Pelckmans.

Diemel, J. M., Van den Hurk, A. P. J. M., Muris, J. W. M. et al. (2010): Obstipatie. Nederlands Huisartsen Genootschap. »nhg.org«

Asnicar, F., Leeming, E. R., Dimidi, E. et al. (2021): Blue poo: impact of gut transit time on the gut microbiome using a novel marker. Gut., 70:1665–1674.

»lci.rivm.nl«.

CCUVN. (2018): Fistels: een pijnlijk probleem. Crohn en Colitis Ulcerosa Vereniging Nederland. »crohn-colitis.nl«

Leven met IBD. Crohn & Colitis ulcerosa Vereniging vzw. »ccv-vzw.be«

Maag Lever Darm Stichting. Wetenschappelijk onderzoek chronische ziekten. »mlds.nl«

4. fejezet

De Looze, D. (2019): Lactose, gluten en co. Borgerhoff & Lamberigts.

»radio1.be«

Arslain, K., Gustafson, C. R., Baishya, P. et al. (2021): Determinants of gluten-free diet adoption among individuals without celiac disease or non-celiac gluten sensitivity. Appetite, 156:104958.

Colomier, E., Melchior, C., Algera, J. P. et al. (2022): Global prevalence and burden of meal-related abdominal pain. BMC Med., 20(1):71.

Kim, H. S., Demyen, M. F., Mathew, J. et al. (2017): Obesity, metabolic syndrome, and cardiovascular risk in gluten-free followers without celiac disease in the United States: Results from the National Health and Nutrition Examination Survey 2009–2014. Dig Dis Sci., 62(9):2440–2448.

Kwart meer opnames op spoed door allergieen: een op twee kinderen heeft vandaag een allergie (2023): »nieuwsblad.be«

Okabe, H., Hashimoto, K., Yamada, M. et al. (2023): Associations between fetal or infancy pet exposure and food allergies: The Japan Environment and Children’s Study. PLoS ONE 18(3): e0282725.

RTL Nieuws. (2018): Door een paar theelepels pindakaas krijgt baby Job geen pinda-allergie. »vakbladvroeg.nl«

Hoge Gezondheidsraad van Belgie. (2022): Advies 9509 – Voedselovergevoeligheden. »health.belgium.be«

Jansson-Knodell, C. L., White, M. et al. (2022): Associations of food intolerance with irritable bowel syndrome, psychological symptoms, and quality of life. Clinical Gastroenterology and Hepatology, 20(9): 2121–2131.

Bohn, L., Storsrud, S., Tornblom, H. et al. (2013) Self-reported food-related gastrointestinal symptoms in IBS are common and associated with more severe symptoms and reduced quality of life. Am J Gastroenterol, 108: 634–641.

Aguilera-Lizarraga, J., Florens, M. V., Viola, M. F. et al. (2021): Local immune response to food antigens drives meal-induced abdominal pain. Nature. 590(7844):151–156.

De Schepper H. (2021): Prikkelbare darmen. Pelckmans.

5. fejezet

Onderzoek Taboe (2020): Maag Lever Darm Stichting Nederland. »mlds.nl«

Van Goor, H. & Schers, H. (2004): Anale klachten. Huisarts en Wetenschap. »henw.org«

Solan, M. (2023): You don’t say? Facts about flatulence. Harvard Health Publishing. »health.harvard.edu«

Painter, K., Cordell, B. J., Sticco, K. L. (2023): Auto-Brewery Syndrome. StatPearls Publishing.

De Looze, D. (2000): Proctologie voor de huisarts. Academia Press.

De Schepper, H., Coremans, G., Denis, M. A., De Looze, D. et al. (2021): Belgian consensus guideline on the management of hemorrhoidal disease. Acta Gastroenterol Belg., 84(1):101–120.

Berghmans, B. & Bols, E. (2015): Fecale incontinentie: het grootste taboe. Bijblijven, 31(9), 738–755.

De Maeseneer, W. (2023): Maag-darmspecialisten willen meer mensen screenen op anale kanker: „Over 20 jaar is ziekte hopelijk uitgeroeid”. VRT NEWS. »vrt.be«

Nederlandse Vereniging voor Kindergeneeskunde. (2015): Toilettraining bij obstipatie kind. Federatie Medische Specialisten. »richtlijnendatabase.nl«

6. fejezet

Fiers, S., Braekman, E. (2023): Preventiebarometer: eetgedrag. Brussel, Belgie: Sciensano. Rapportnummer: D/2023.14.440/16.

Maag Lever Darm Stichting Nederland. Wat zijn vezels. »mlds.nl«

De Druglijn. Richtlijn voor alcoholgebruik. »vad.be«

Sciensano. (2020): Determinanten van Gezondheid: Gewichtstoestand. Health Status Report. Brussel, Belgie. »gezondbelgie.be«

Maag Lever Darm Stichting Nederland. Familiecheck. »mlds.nl«

Carlson, J. L., Erickson, J. M., Lloyd, B. B., Slavin, J. L. (2018): Health effects and sources of prebiotic dietary fiber. Curr Dev Nutr, 2 (3); nzy005.

Vlaams Instituut Gezond Leven. De Voedingsdriehoek. »gezondleven.be«

World Cancer Research Fund/American Institute for Cancer Research (2018): Diet, nutrition, physical activity and cancer: a global perspective. Continuous update project expert report. Beschikbaar op dietandcancerreport.org.

Wereld Kanker Onderzoek Fonds. De voordelen van vezels. »kanker.nl – PDF«

Maag Lever Darm Stichting. Hoe gezond is jouw buik? Vezelmeter. mlds.nl. »mlds.nl«

VIGeZ, Van Acker, R. & De Meester, F. (2015): Langdurig zitten: de uitdaging van de 21ste eeuw. Syntheserapport als actuele onderbouw voor de factsheet sedentair gedrag. Vlaams Instituut voor Gezondheidspromotie en Ziektepreventie. Brussel. »gezondleven.be«

Mohr, A. E., Jager, R., Carpenter, K. C. et al. (2020): The athletic gut microbiota. J Int Soc Sports Nutr, 17, 24.

Voedingscentrum. Fermentatie. »voedingscentrum.nl«

Łukasik, J., Dierikx, T., Besseling-van der Vaart, I. et al. (2022): Multispecies Probiotic in AAD Study Group. Multispecies probiotic for the prevention of antibiotic-associated diarrhea in children: A randomized clinical trial. JAMA Pediatr., 176(9): 860–866.

Hill, C., Guarner, F., Reid, G., Gibson, G., Merenstein, D., Pot, B. et al. (2014): The International Scientific Association for Probiotics and Prebiotics consensus statement on the scope and appropriate use of the term probiotic. Nature Reviews Gastroenterology & Hepatology, 11(8): 506–514.

Mullie, P. (2021): Wat weten we over probiotica? Gezondheid en Wetenschap. »gezondheidenwetenschap.be«

Monitor bevolkingsonderzoek darmkanker. »iknl.nl«

»bevolkingsonderzoeknederland.nl«

»dikkedarmkanker.bevolkingsonderzoek.be«

»stopdarmkanker.be«

»demorgen.be«

Kedves Olvasó!
Köszönjük, hogy kínálatunkból választott olvasnivalót!
Újabb kiadványainkról, akcióinkról a typotex.hu
és a facebook.com/typotexkiado oldalakon értesülhet.

ISBN 978 963 493 332 8

Typotex Kiadó
Alapította Votisky Zsuzsa, 1989
A kiadó az 1795‑ben alapított Magyar Könyvkiadók
és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

Forgalmazza:

www.interkonyv.hu

Felhasznált betűtípusok:
Noto Sans & Serif – SIL OFL