Karin Smirnoff

Elvittük anyát északra

A mű eredeti címe: Vi for upp med mor

© Karin Smirnoff and Bokförlaget Polaris 2018 in agreement
with Politiken Literary Agency

A borító Helmer Osslund Egy nyári este c. festménye
felhasználásával készült.

Fordította: Patat Bence

Hungarian translation © Patat Bence, 2024

Hungarian edition © Scolar Kiadó, 2024

Minden jog fenntartva.

Minden jog fenntartva. A mű egyetlen részlete sem használható fel, nem tárolható és nem sokszorosítható a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

Köszönjük, hogy a Scolar Kiadó könyvét választotta. Iratkozzon fel hírlevelünkre a www.scolar.hu honlapon, vagy keressen minket közösségimédia-csatornáinkon:

instagram.com/scolarkiado, facebook.com/scolarklub, tiktok.com/@scolarkiado

Scolar Kiadó, 2024

1026 Budapest, Gábor Áron utca 28.

Tel.: (06 1) 466 7648

scolar@scolar.hu; www.scolar.hu

Felelős kiadó: Érsek Nándor

Felelős szerkesztő: Kozma András

Borító: Nemes Péter

Korrektor: Török Mária

ISBN 978-963-509-928-3

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

The cost of this translation was supported by a subsidy

from the Swedish Arts Council, gratefully acknowledged.

Egy

Elindultunk anyával északra. Bepakoltunk egy táskába és kitolattunk a terepjáróval a garázsból.

Öcsi bezárta az ajtót. A kulcsot a szögre akasztotta.

Lukas ugrált. Érezte hogy valami készül. Öcsi megkötötte és levitte a kutyakarámba. Behúzta maga mögött az ajtót és leguggolt elé.

Nem hallottam miről beszélnek. Lukas öcsi tenyerébe tette a mancsát.

Miután öcsi kijött a karámból lukas az orrát lógatva gubbasztott odabent. Öcsi bedugta a kezét. A kutya elfordította a fejét.

A muter a halottaskocsival jön utánunk mondtam. Nordinnal.

A muter meghalt öcsi pedig megnémult. Teljesen bamba lett. Nem bírt dolgozni és még beszélni is alig. A muterből anya lett. Tiszteletből. Nem volt valami nagy engedmény de mégis. Anya olyan utóízt hagyott maga után mint egy kedves vidéki néni aki végigküszködi az életét aztán hirtelen meghal.

Kár hogy angelika nem tudott szabadságot kivenni mondtam.

Märitljungqvist nem engedte. Már annak sem örült hogy én nem dolgozom. Szó sem lehetett arról hogy a smalångeri házi betegápoló szolgálatnál váratlanul ketten is kiessenek a munkából. Egy anyós nem számított közeli hozzátartozónak.

Angelika előző karácsony óta lakott nálunk. Imádta a lassestefanz zenekart meg a sorozatokat. Stabil volt kedves és csupa bölcsesség.

Jobb ma egy veréb mint holnap egy túzok.

Honnan tudod hogy lehetetlen ha meg sem próbálod.

Csak egyszer élünk. Angelika ilyeneket mondott amikor illett a helyzethez.

Öcsit főleg úgy kezelte mint egy gyereket. Igyekezett valamelyest józanon tartani. Ügyelt rá hogy egyen és eleget aludjon.

Úgy kezelte öcsit mint egy gyereket így nekem nem kellett úgy kezelnem mint egy gyereket.

Megálltunk a benzinkúton cigit venni.

Öcsi belelapozott a västerbottens mellanbygdbe.

Én töltöttem magamnak egy kávét tejjel.

A temetésre mentek kérdezte petra. Felpillantott a hűtőpultról.

Igen mondtam. Háromkor kezdődik.

Végül gyorsan elment. Akartam telefonálni de aztán.

Egyébként minden rendben szakítottam félbe és löttyintettem még egy kis tejszínt a kávéba.

Minden. Apa macskájára vigyázok. Finnországba ment. Én októberben költözöm. Kaptam egy kétszobás lakást a jugóban.

A jugó egy korábbi menekültszállást jelentett. A balkáni háború kitörése után százával zsúfoltak be exjugoszlávokat barakkszerű kétszintes épületekben. Ezeket pár hónap alatt húzták fel. Smalånger még soha nem pezsgett annyira. Új kávézók nyíltak. Icander bővítette a gyarmatáru-választékot. Az egyházak versengtek egymással hogy segíthessenek. Ruhákat osztottak és kávét főztek a menekülteknek.

Isten előtt mindenki egyenlő mondta a lelkész.

Egyesek látták ahogy a szomszéd legyilkolja a szüleiket.

Mások azt hogy megerőszakolják a lányukat.

A jugóban egymás mellett laktak.

Szerbek horvátok montenegróiak koszovói albánok és bosnyákok.

Amilyen hirtelen jöttek olyan gyorsan távoztak és továbbköltöztek. A kávézók bezártak. Icander az utolsó ajvárkonzerveket féláron adta el. A barakkok megmaradtak. Ahogy teltek az évek egyre rozogábbak lettek. Egy-egy szociális eset költözött be. Pszichés betegek frissen elvált egyedülállók. Gazdálkodók nyugdíj nélkül maradt özvegyei és most petra.

Ki fognak tapétázni mondta. Én választhatok mintát.

Nem is tudtam hogy john vett macskát mondtam.

Sziámi mondta petra.

És most finnországba ment.

Petra megvonta a vállát.

Gondolom valami kiállítás. Majd beszélünk mondta és kiszolgált egy vásárlót aki tankolt.

Jó mondtam. Majd beszélünk.

Öcsi egy térképet tartott maga előtt.

Az enégyesen sangisig. Aztán övertorneå felé. Az ajtónak támaszkodott. A leheletéből felhő alakult ki az üvegen. Rajzolt rá egy keresztet.

Nem sokkal kräkånger után megálltunk mert rénszarvasok vonultak át az úton. Dudáltam de fel sem néztek.

Öcsi hátrébb húzta az ülését és behunyta a szemét. Lépésben elhaladtam a rénszarvasok mellett.

Üss el egyet mondta. A tenyésztőknek úgyis megtéríti az állam.

*

Telefonáltak az otthonból. Közölték hogy a muter állapota romlott. Nem is tudtam hogy beteg.

Amikor hívtak éppen ingerdalgrennél virrasztottam. A nyáron kezdett legyengülni. Vártuk hogy a hozzátartozók elbúcsúzzanak tőle. Messziről kellett jönniük. Az ország különböző részeiben éltek.

Sose jönnek már kérdezte. Elegem van az estékből meg az ünnepekből. Szent Iván-éj után szeretnék meghalni.

Már szeptember volt és ingerdalgren komolyan gondolta amit mondott. Felváltva virrasztottunk mellette.

Nem volt autóm. Az otthon ahol a muter lakott bő tíz kilométerre volt gyalog túl sok időbe telt volna. Hívtam öcsit és angelikát is de egyikük sem vette fel. Göranbäckström és gunnargran mobilja ki volt kapcsolva.

A kelet-smålangeri útfenntartó társaság értekezletet tartott. Angelika egész héten sütött.

Hívtam a taxit.

Taxismalånger kérjük várjon.

Kérjük várjon de mire kérdeztem amikor taxianders végre felvette. Ennyire elfoglalt vagy szombat délután.

Lóversenyt nézek felelte.

El tudnál vinni tallbackenbe kérdeztem. A muter haldoklik.

Szomorú mondta. Rendeltél előre autót.

Nem mert nem tudtam hogy ma fog meghalni.

Akkor nem fog menni közölte. De sok sikert.

Egyedül john jutott eszembe. Megígérte hogy elvisz a traktorral.

Váltottam néhány szót az ápolónővel. Igyekezz vissza mondta. Tudod milyen nehéz szombaton helyettesítést szerezni.

A traktor régi volt. Az egyetlen hely pedig john előtt az ülésen. Karácsony óta nem találkoztunk. A fülke levegője befülledt. Kiült a pára az ablakra. John a kabátja ujjával törölte le az oldalsó ablaküveget.

Biztos nincs semmi mondta. Az idősek könnyen elkapnak fertőzéseket. Előrehajolt. A haja csiklandozta az arcomat. Megszokásból magamba szívtam az illatát. Az illat füstölő és mirha illatával töltötte meg a traktor vezetőfülkéjét.

Azért hívtalak téged mert senki más nem vette fel.

John kikanyarodott az enégyesre és az idősotthon felé vette az irányt.

Tartsd egy kicsit a kormányt mondta. Áthajolt fölöttem és előkotort egy hátizsákot. Kávét töltött egy termoszból és a kezembe nyomott egy bögrét.

Kezünk megdermedt a bögre és a kéz érintkezésekor.

A vágytól a traktor az út szélére húzódott.

John megállt egy parkolóban. Letette a bögréjét. Elvette az enyémet is és letette a lába közé.

Hiányoztál mondta.

Megfogadtam hogy soha többé nem megyek vissza hozzád mondtam. Megígérted hogy soha többet nem iszol én pedig megfogadtam hogy soha nem megyek vissza hozzád.

Megváltoztam mondta.

Nem fog sikerülni neki.

Én is megváltoztam mondtam.

Pedig nem.

Szúrt a borostája.

Körmök fúródtak a bőrbe.

Utána. Miután felhúztuk a nadrágunkat és kifordultunk az enégyesre közelebb húzott magához. Fél kézzel engem ölelt fél kézzel meg a kormányt fogta mígnem aztán megálltunk az idősotthon bejáratánál.

Otthonosnak tűnt a muskátlikkal az ablakokban.

Innen senki nem jut ki élve.

Kettő

Már az előtérben megcsapott a szag. A vizelet az instant krumplipüré és a fertőtlenítőszer éteri keveréke.

Az osztályon csend uralkodott. Az öregek már régen lefeküdtek. A falakon otthonos tárgyak lógtak. Szerszámok és kocsikerekek hogy életet leheljenek a szenilis elmékbe. Egy ezernyolcszázkilencvennyolcban készült parasztbútoron bibliák és zsoltároskönyvek.

Egy nap én is itt fogok ülni és próbálom majd felidézni az életemet. Egy billy könyvespolcokkal ektorp kanapékkal robotgépekkel pezsgőkeverőkkel önsegítő könyvekkel és leifmannerström memoárjaival telepakolt társalgóban.

Kopogtam és beléptem.

Öcsi már odaért. Egy széken ült és a muter karját simogatta.

Én az ágy másik oldalára ültem. Még utoljára szerettem volna beszélni a muterral de támadt egy probléma. A muter nem vette volna jól ki magát. A siri furcsán hangzott volna. Az äiti külföldiül. Az anya szóba sem jött.

Szia mondtam végül hallasz.

Eszméletlen mondta öcsi. Miért jöttél ilyen későn.

Ingerdalgrennél virrasztottam amikor telefonáltak. Időbe telt ideérni.

Megkérdezte hogy jutottam oda és azt feleltem hogy taxival.

Megpróbáltam újra. Közelebb húzódtam a muterhoz és megfogtam a kezét.

Szia. Én vagyok. Megmoccant. A stroke-os szeme megrebbent mintha erőlködne hogy kinyíljon.

A lelkész mondta.

A kukkojärvi lelkész.

Öcsivel összenéztünk. A muternak sok lelkésszel volt dolga életében.

Maria mondta aztán.

Hän elää majd megismételte. Hän elää.

Ez egy név kérdezte öcsi.

Nem tudom feleltem és emlékeztetőnek bepötyögtem a mobilomba hogy hännelä és kukjärvi.

Egy alkalmazott egy tálcán kávét tett le az asztalra. Nem sokkal később odajött az ápolónő.

Hogy van kérdezte és megemelte a takarót hogy megnézze a muter lábát.

Hagyja ezt mondtam. Egyáltalán nem számít milyen a színe.

Nemsokára vége mondta. Megsimogatta a muter lábát és újabb adag morfint adott neki. A morfin felgyorsítja a folyamatot de jobb mint a halálfélelem. Láttam embereket meghalni. Fájdalomcsillapítással a halál csendesen következik be. Előfordult hogy az ápolónő sem ért oda.

Mi baja kérdeztem.

Nem tudjuk biztosan felelte az ápolónő. Pár hete tüdőgyulladása volt. Azt hittük hogy felépül de aztán újra rosszabbodni kezdett az állapota. Néha egyszerűen csak elérkezik az idő.

A muter szaggatottan nyitott szájjal lélegzett. A műfogsorát kivették. Máshogy nézett ki. Mint ötzi.

Öcsi a takarót birizgálta. Az inge ujjába törölte a könnyeit és a taknyát.

Nem akarom hogy meghaljon mondta és tovább simogatta a muter bőrét.

Tessék mondtam és a kezébe nyomtam egy bögre kávét. Mielőtt még megvádolnának hullagyalázással.

A szobában fojtogató volt a levegő. Kattogtak a radiátorok. Felálltam. Ide-oda járkáltam hogy csillapítsam a galandférget ami elkezdett mozgolódni bennem.

Nem akartam gyászolni. De azt sem akartam hogy meghaljon.

Kezemet a muter homlokára tettem. Izzadt volt mintha lázas lenne. Megemeltem a takarót. Éreztem a bőre illatát. A gyerekkori luxszappant meg az istállószagot.

Megöleltük egymást valaha. Ültem az ölében. Odahajoltam a mellkasára és hallottam ahogy dobog a szíve a rowells ruha alatt. Megsimogatta a fejemet és beszélt hozzám.

Felálltam és kinyitottam a szellőzőablakot. Gyerekkoromat egy őszi estére cseréltem. Csak néhány falevél árválkodott a fákon. Elhúzott egy autó.

A muter hörögve levegőt vett.

Így halnak meg az emberek kérdezte öcsi suttogva hogy a muter ne hallja.

Bólintottam. A test feladja. Szervenként. Nemsokára vége.

Nem olvasnál valamit kérdezte. Körbepillantottam a könyvet keresve. Nem láttam sem az asztalon sem a muter mellett. A takaró alatt is megnéztem.

A halál annyira észrevétlenül következett be hogy majdnem lemaradtunk róla. Egy utolsó levegővétel és vége. Lezártam a stroke-os szemét és összekulcsoltam a kezét de mintha az ujjai nem akarták volna. Mi atyánk aki a mennyekben vagy szenteltessék meg a te neved. Ha a muter elhagyta istent akkor istennek dolgoznia kell azért hogy visszanyerje a bizalmát. Jöjjön el a te országod.

Nevetséges vagy mondta öcsi. Isten nem ember. Nem hát válaszoltam. A muter sem volt az.

Bejött az ápolónő és gyertyát gyújtottunk. A muter bőre kisimultan nyugodott a párnán. Megigazítottam körülötte a takarót.

Öcsi a szemét dörzsölte. Megöleltem. Az én gyászom egy üres mellkas volt.

Most mit csinálunk kérdezte öcsi.

Felhívjuk nordint.

Összecsomagoltuk a muter holmiját. Bugyik és harisnyák alatt egy fiókban megtaláltuk a szentírást. Sok oldala szamárfüles volt. Két boríték hullott ki belőle. Az egyik az ikreknek címezve. A másik mariának.

Éjfélkor amikor nordin eljött a muterért és az élete már a terepjáró platóján hevert hazamentünk és felbontottuk a levelünket.

A muter reszketeg kézírásával készült. Kelt kétezertizenhét március tizedikén.

Kedves gyerekeim.

Mint tudjátok smalångerben van a családi sírhelyünk. Nem akarok odakerülni.

Érthető mondtam és továbbolvastam.

Norrbottenből kukkojärvi faluból származom. Van ott egy ház ami még mindig az enyém. Pontosabban a tiétek. Bocsánat. Nem akarok fölösleges gondot okozni. Beszéljetek jussirahannival ha segítségre lenne szükségetek. Az unokatestvéretek.

A kukkojärvi sírhelyem ki van fizetve. A temetőben onnan nyílik a legjobb kilátás. Azt akarom hogy oda temessetek. Nektek is lesz ott helyetek.

Hasonlítotok egymásra. Mások könnyen egy embernek is gondolhatnak benneteket. Ezért mindkettőtöknek írok egy-egy utolsó mondatot.

Öcsi. Az apai örökség teher. Ne légy olyan mint apád volt.

Jana. Az anyai örökség teher. Viseld gondját Dianának.

És egy utolsó dolog. A mariának címzett levél. Gondoskodjatok róla hogy megkapja.

Isten áldjon benneteket.

Äiti.

Öcsi megint elsírta magát. Maria miatt most máshogyan sírt.

Amikor ezt a levelet írta nem hagyta el az istent mondtam és eltűnődtem vajon mi történt az igazhitű muterral. Aki megbocsátotta a faternak a véraláfutásokat az erőszakot az állatok rugdosását és a gyerekek bántalmazását.

Utoljára egy augusztusi napon találkoztunk a tengernél. A terepjárón mentem el érte. Kitoltam a kerekesszékét a sziklákhoz vezető ösvényen. Kosárban vittünk magunkkal uzsonnát. Néhányan épp az utolsókat csobbanták a nyár végén. Egy apuka két gyerekkel napozott egy pokrócon.

Tudtad hogy a fater mentett meg a fulladástól kérdeztem.

A muter finnország felé meredt és szívószállal itta a kávét.

Igen emlékszem felelte. Bäckströmné jött át hozzánk és rettenetes dolgokkal vádolta meg eriket. Még gyerek voltál. Megmentett és ez a lényeg. Annak a nőnek a fiában nem lehetett bízni. Tüzet okozott és a testvére bent égett meg minden.

Szóval nem bíztál sem benne sem johnban kérdeztem.

Nem válaszolta. De a látszat kedvéért megkérdeztem eriket hogy igaz-e. A muter letette a bögréjét a mellette lévő kőre és megigazította a kendőjét. A nap felé fordította az arcát és behunyta a szemét. A melegtől kipirult az arca.

Mindegy gondoltam. Már késő. És ebben megbékélés rejlett. Beláttam hogy nem lehet feléleszteni benne a bűnösséget és hamuvá változtatni.

Három

Két uzsonnászacskó.

Egy öcsinek és nekem. Egy a faternak.

Szörp nekünk. Másféle szörp a faternak.

Érezzétek jól magatokat a strandon mondja a muter.

Az ajtó előtt integetünk. A fater kitolat az autóval a garázsból.

Te nem tudnál eljönni kérdezi öcsi.

Nem bírom a meleget feleli a muter. Megigazítja a napszemüvegét.

Mi sem mondja öcsi.

A fürdőnadrágok hátul lógnak.

Öcsi megkarcolja a karomat.

Szerinted a fater kezd bele egy kérdésbe.

Nem dehogy felelem. Egy kicsit rosszul érzem magam. Talán otthon kellene maradnom.

A fater ránk dudál hogy szálljunk be.

Vasárnap délután a faterral.

Ilyen még nem fordult elő.

Elalszik egy törülközőn.

Mi a homokban játszunk.

Aztán begázolok a vízbe.

Négy

Lekanyarodtunk a kukkojärvi templomnál és leparkoltunk nordin mellett.

A templom egy dombon állt. A sírkövek nyílegyenes sorokban húzódtak a folyópart felé.

A temetést a muter rokonai intézték. Nekünk csak oda kellett mennünk.

A fagy még nem pusztított el minden növényzetet. A lombos fák a színskála legerősebb színeiben izzottak. A nap utolsó sugarai kókadoztak a templom fölött.

Bementünk és leültünk az első padba. A mögöttünk lévő sorok lassanként megteltek. Öltönyösök rendezkedtek az oltárnál. Hátrapillantgattam és ismeretlen arcokat láttam. Idősek fiatalok családok és gyerekek suttogtak és biccentgettek felénk mintha osztoznánk egymás gyászában. A nők kendővel takarták el a hajukat.

Hol vagyunk kérdeztem öcsitől. Fel nem fogom.

Muter hazájában felelte. Mesélt a közösségről. Úgy látszik itt élnek a hagyományok. Körbepillantott. Fogadta a részvevő mosolyokat. Annyira közel ült hozzám hogy éreztem ahogy csontos válla az én hasonlóan csontos vállamhoz ér.

Ki ez a sok ember kérdeztem. Hiszen a muter nem ismerhette őket mind.

A muternak kilenc testvére volt mondta öcsi.

Az anyát már el is felejtettük.

Rossz belegondolni hogy egyedül fekszik egy faládában vélte öcsi. A deszkákat le sem gyalulták.

A férgek nemsokára rájönnek mondtam hogy a lába is olyan sovány mint a karja és a nyaka.

Hagyd abba szólt rám öcsi. Tudom hogy te is ugyanúgy érzel. Mindig tudom mit érzel.

Igaza volt de nem ismertem el. Szerettem volna levenni a temetési kabátomat és ráteríteni a koporsóra mint egy plédet.

Megszólaltak a harangok. Vártuk az első ének előjátékát de nem jött előjáték. A gyülekezet felállt. Mi is felálltunk. Aztán orgona nélkül elénekeltük a csak egy napot. Nem hangzott rosszul. Csak másképpen.

A három öltönyös közül kettő leült.

A harmadik és a jelek szerint a legjelentősebb feltett magára egy mikrofont és végignézett a tömegen. Úgy tűnt élvezi a helyzetet. Övé volt a tér. A hatalom és a dicsőség mindörökké ámen.

Az ember élete véges mondta. Nem tudjuk befolyásolni hogy meddig élünk. De azt igen hogy hogyan éljük az életünket.

Az nem ugyanaz kérdeztem.

Psszt szólt rám öcsi. Hallgasd meg a prédikátort a jelek szerint most az egyszer valami értelmes mondanivalója van.

A bűn és a feloldozás összefügg mondta az öltönyös. Vétkezünk és vétkeink feloldozást nyernek. A bűn követ bennünket bárhová menjünk is. Az ördög követ bennünket bárhová menjünk is. Felállítja a csapdáit hogy beléjük essünk. A legtöbben nap mint nap bele is esünk. A kegyes hazugságban amit az asszony mond a férjének amikor elrontja az ételt. A gyermek aki ellentmond a szüleinek. A kamasz aki nem ér haza a megbeszélt időre.

Ezek kis bűnök. Megbocsáthatók. Isten megbocsát de megköveteli hogy a bűnt ne ismételjük meg. A megismételt bűnök felhalmozódnak. Saját bábeli torony épül belőlük. Amikor leomlik akkor ti jelentéktelen emberek bocsánatért könyörögtök. Megkorbácsoljátok magatokat és fogadkoztok hogy soha többé nem követitek el a kis ember bűneit. De a soha többé helyett a mindig újra történik. Az ördög pedig újra és újra megnyitja a vermeit hogy beléjük essetek. Nem tehettek róla. Az ördög mindig egy lépéssel előttetek jár és célja van. Bűn nélkül nincs feloldozás. Beismerés nélkül nincs kegyelem.

Öltönyének ujjait széttárta felénk.

Bűn nélkül nincs feloldozás kiáltotta bele a templomba. Beismerés nélkül nincs kegyelem.

A gyülekezet pedig válaszolt.

Bűn nélkül nincs feloldozás. Beismerés nélkül nincs kegyelem.

A templomban ülőket ez felzaklatta. Mögöttünk emberek szipogtak bűnös életük miatt. Jajgattak és ringatóztak mintha most ítélték volna őket megkövezésre. A koporsóban fekvő nőről vélhetőleg már megfeledkeztek.

Az öcsémhez hajoltam. Először nem hallotta mit mondok.

Micsoda baromság mondtam kicsit hangosabban. Öcsi arrébb húzódott.

Az öltönyös egyre jobban megemelte a hangját.

Sirirahanni mondta. Vagy sirikippo ahogy az után hívták hogy a közösséggel szembemenve hozzáment egy délsvédhez. Életében soha nem nézett szembe a bűneivel. Éppen ellenkezőleg vádaskodott hogy magát bűntelennek tüntesse fel. Ahelyett hogy fejet hajtott volna a férfi előtt akinek odaadta a testét és elfogadta volna a büntetést a bűneiért belegabalyodott az ördög hálójába. Ahelyett hogy bűneiért megbocsátást kért és feloldozást kapott volna ártatlanságát hangoztatta és egy szent embert hibáztatott.

Csillogott az izzadság az öltönyös homlokán. A szeme lángolt a teste rángott. Annyira belelovalta magát a saját szavaiba hogy remegett és nyögött mintha épp elélvezett volna.

A padsorokban sírás és szipogás hallatszott.

Öcsi arcán halk könnycseppek csorogtak.

Elöntött a méreg. Fel akartam dönteni a keresztelőmedencét és darabokra törni a perselyt. Ahogy jobban megnéztem öcsit láttam hogy nem bánatában sír. Nem volt szomorú. Az átszellemültségtől hatódott meg.

Fölöslegesen erősen oldalba böktem.

Mit csinálsz kérdezte. Muszáj tönkretenni a szép pillanatot. Az emberek együtt gyászolnak velünk te nem hallod.

Épp mondtam volna valamit amikor a gyülekezet felállt.

Az Úr irgalma végtelen

Ezt folyton érzem én.

Habár nincs semmi érdemem

Ő mégis hord kezén.

Az ének után csendben imádkoztunk. Az öltönyös nyitott szemmel fohászkodott és megint széttárta a kezét. A skanseni nyári közös éneklésekre emlékeztetett. Ő maga volt a skanseni közös éneklések kukkojärvi változata.

Negyvenkilenc év után siri úgy döntött hogy hazatér. Vissza hozzánk. Úgy döntött hogy bűneinek bocsánatát kéri. Sirirahanni mondta. Bűneid megbocsáttattak. Megáldattál. Szabad az utad az úrhoz.

A sírás elhallgatott. Az emberek magukhoz tértek. A nők a kendőjüket igazgatták.

Csak öcsi nem. Ő ekkor kezdett el igazán zokogni. Elszállt belőlem a harag. Kezemet bedugtam a karja alá.

Minden rendben lesz mondtam mint már annyiszor.

Minden rendben lesz.

Az öltönyös leült egy székre a háttérben. Egy szokványos luther-kabátos vette át a szót.

Megköszörülte a torkát.

Sirirahanni egy tíz főből álló testvércsapat legfiatalabb tagja volt. Amikor a szülők megbetegedtek siri viselte a gondjukat. Sirirahanni nem sokkal a szülők elhunyta után elhagyta szülőfaluját hogy délre költözzön dolgozni és kötelességét teljesíteni. Smalångerben ismerkedett meg leendő férjével erikkippóval. Két gyermekkel is megáldotta őket a gondviselés.

Két albínó gyerekkel akiket az ördög nemzett mondtam.

Hagyd ezt abba még meghallja valaki.

Sirirahanni odaadó feleség és anya volt ugyanakkor szülőfaluját mindig megőrizte a szívében. Ezt a gyülekezeti termünket díszítő szép hímzésekből is tudhatjuk.

Az úr áldjon meg és védelmezzen benneteket.

Könyörögjünk.

Imádkoztunk a muterért.

Ámen.

Most pedig bárki személyesen elbúcsúzhat az elhunyttól.

Szúrták a kezünket a tüskék. A koporsóra szánt rózsát a raunai benzinkúton vettük. Sem a koporsón sem mellette nem láttunk más virágot. Sem kandeláberekben lobogó lángokat sem díszeket. Csak egy deszkaládát amire valami kívánkozott valami szép. Felálltam.

Gyere mondtam. Rá akarom tenni a rózsát a koporsóra.

Öcsi húzódozva körülnézett. A körülöttünk lévők őt nézték.

De ha nem szokás mondta.

Nem érdekel mondtam és a koporsóhoz léptem. Öcsi követett.

Kereszt alakba tettük le a rózsákat.

Nem voltál valami nagy szám muter mondtam. De tudom hogy az öltönyös téved.

Hát szia anya mondta öcsi. Tudod hogy én. Aztán elcsuklott a hangja és elfogta a zokogás.

A sírástól alig állt a lábán. Arrébb húztam magammal a padhoz.

Gyere majd később gyászolsz mondtam. Ki kell mennünk innen. Gondolj egy nagy korsó sörre. Egy gyöngyöző falú nagy korsóra csalogattam de ettől csak rosszabb lett. Úgy bőgött mint egy rakoncátlan gyerek és nem volt hajlandó arrébb menni.

Anya kiáltotta a koporsó felé. Anya.

Emberek gyűltek körénk. Éreztem ahogy a testük kiszorítja az üres levegőt és megtámogatja öcsit mint valami mankó.

A fejkendők és öltönyök között a tömegben nem volt sem oxigén sem feloldozás.

A muter volt a híd amin öcsi járt. A kendős asszony aki a függöny mögött tett-vett és étellel szesszel meg meleg tűzhellyel kínálta a fatert.

És öcsit.

Menjünk mondtam de öcsi elveszett az erőt adó ölelésekben és a lágy kendős kezekben. Húzni kezdtem a karját. Visszahúzta. Átnyomakodtam a tömegen. Kifutottam a padsorok között a templom elé le a parkolóhoz beültem a kocsiba. Elfordítottam a terepjáró slusszkulcsát. A motor köhögött párat aztán elhallgatott.

Valaki kopogtatott az ablakon. Letekertem.

Mi az rendetlenkedik.

Déjàvu gondoltam.

A térdén bőrrel megerősített vadásznadrágot viselő férfi felnyittatta velem a motorháztetőt. Na most próbáld mondta és a terepjáró olyan magabiztosan indult ahogy egy macska dorombol.

Jussirahanni mondta és bedugta a kezét az ablakon. Te csak janakippo lehetsz. Unokatestvérek vagyunk.

Pedig nem is hasonlítunk egymásra mondtam.

Nem felelte. Te inkább kippo vagy. Én tipikus rahanni.

A zsebébe kotort. Elővett egy doboz rágódohányt és megkínált.

Nem használok ilyet mondtam.

Akkor itt az ideje hogy elkezdd mondta.

Lehet mondtam és kivettem egy adagot meggyúrtam az ujjaim között és bedugtam az ajkam alá.

Szemcsék kavarogtak a számban. Az ínyem égett.

Először melegséget éreztem. Aztán rosszul lettem. Feltéptem az ajtót és lehánytam egy formára nyírt díszfenyőt.

Tessék mondta miután kijöttek belőlem a raunai benzinkúton elfogyasztott hot dog utolsó darabjai. Egy zsebkendőt vett elő a zsebéből és odanyújtotta.

Köszönöm mondtam és ódivatú módon belefújtam az orrom a kockás szövetbe.

Hol szálltok meg ma éjjel kérdezte. Nem tudtam hol szállunk meg. Úgy indultunk útnak hogy nem gondoltunk sem szállásra sem étkezésre sem a holnapra.

A muter. Akit eltemettek azt írta hogy van egy házunk a faluban. Talán ott alhatunk.

Nem mondta jussirahanni azt nem lehet. Aludjatok nálam ma éjszaka. Ettetek már kérdezte.

Az előbb láttad a menüt feleltem.

Megszólaltak a harangok.

A temetési menet kivonult a templom kapuján. Elöl a muter koporsója. Utána a lelkész és öcsi vállán egy nő karjával.

Jussirahanni arrafelé nézett ahol a muter a nyughelyét kiválasztotta.

Odamehetünk együtt mondta.

Porból lettél mondta a lelkész.

A marsról jöttél mondtam.

Porrá leszel.

In pulverem reverteris mondta jussirahanni.

A lelkész merőkanalat használt. Mi a többiek a kezünket. Halkan egy maréknyi földet szórtam a koporsó tetejére.

A frissen kiásott homokos földnek hematitillata volt.

Öcsi az új barátai között állt. Jussirahanni meg én másfelé mentünk vissza a parkolóba. Jólesett járni egyet a temetés után.

Olvasgattam a sírfeliratokat. Generációk születnek és halnak meg. Egyes nevek gyakrabban fordultak elő a többinél.

Végül öcsi is közeledett az autó felé. Ugyanaz a fejkendős nő fogta a hátát mint az előbb. Elfordította a fejét és beugrott az ülésre mint egy szégyenlős gyerek.

A nő megkerülte az autót és ő is kezet nyújtott. Marta mutatkozott be. Unokatestvérek vagyunk.

Pedig nem is hasonlítunk egymásra mondtam.

Nem mondta de lehet hogy belülről igen.

Aligha gondoltam.

Vigyázz az öcsédre aztán majd holnap beszélünk.

Biccentettünk egymásnak mint ahogy idegeneknek szokás.

Gyere utánam mondta jussirahanni és egy platós terepjáró felé vette az irányt.

Öt

Követtük jussirahannit egy földúton. Nem vezetett gyorsan. Akár gyalog is mehettünk volna.

Egészen hihetetlen mondta öcsi. Mennyi szeretet.

Bizony mennyi szeretet helyeseltem.

Jussirahanni bekanyarodott egy még kisebb földútra és megállt egy háznál.

Körülnéztünk az udvarban.

Lejjebb patak folyt. Egy pajtaépület omladozott.

Akkor menjünk be mondtam és öcsi is utánam baktatott. Levettük a cipőnket a kabátunkat pedig felakasztottuk. Az egyszerűség kedvéért egyforma ruhába öltöztünk. Még gyerekkorunkban szoktunk rá. Nem esztétikai okokból. Nem divatoztunk. Egyszerűen praktikus volt mindenből kettőt venni.

Kávé a serpenyő mellett pipafüst és valami vegyi anyag. Talán alkohol. Szappan arcszesz penész. Nedves alsónemű istálló. Gépolaj bőrzsír és frissen sült kenyér.

A konyhai kanapén ültettem le magunkat. A viaszosvászon csapkodta a combunkat. A húsleves felmelegített.

Kértek rieskát kérdezte jussirahanni majd félbetörte a kerek lepényt megvajazta és odanyújtotta nekünk.

A kávé forró volt. Frissen fűtöttek be a konyhába. Egy szögön macskakölykös naptár lógott.

Ha itt maradnánk éjszakára hol aludnánk kérdeztem és körbepillantottam.

Alhattok a hálószobában. Meg van ágyazva. Követtem öcsit az ágyba. Ernyedt karját kinyújtva áthúztam a fején az ingét. Még rá sem terítettem a takarót már aludt.

Jussirahanni töltött még a kávéból és alkohollal bolondította meg.

Kask mondtam. A muter soha nem ivott alkoholt csak ilyen formában.

A kask nem alkohol hanem gyógyszer mondta amiről megvolt a véleményem.

Körbenéztem. A ház egy faláda volt. A konyha konyha. De a falat festmények és dísztárgyak helyett saját készítésű polcokon sorakozó könyvek borították. Még a mosogatópulton is álltak könyvek és egy kupac a tűzhelyen is hevert.

Úgy látom szeretsz olvasni állapítottam meg.

Löttyintett egy kis alkoholt a bögrékbe majd kávét töltött rá.

A kávé és az alkohol szétáradt a testemben. Az agyam megpihent egy pillanatra. A szomszéd szobából áthallatszó horkolás otthonos hangulatot teremtett.

Végül kénytelen voltam a muterról tudakozódni.

Úgy érted siri kérdezte. A nagynéném volt. Kiskoromban segített nekem. Megígértem hogy segíteni fogok nektek.

Nincs szükségünk segítségre mondtam. A temetésre jöttünk és a muter már a sírban fekszik.

Jussirahanni lenézett az asztalra. Megforgatta néhányszor a rágódohányos dobozt. Ivott egy kortyot a kaskból aztán csak bámulta tovább az asztalt.

Van kedvenc szerződ kérdezte.

Nincs feleltem. Neked.

Van mondta. Több is.

Könyvekről kezdett beszélni a gondolataim pedig elkalandoztak. A könyvtárbusz kéthetente jött smalångerbe és megállt a gunnargranék melletti fordulónál. Öcsivel addig olvastunk amíg a busznak el nem kellett indulnia.

A könyvtáros egy idő után már nem kérdezte meg hogy nem akarjuk-e kikölcsönözni a könyveket.

Nem volt kölcsönzőjegyünk.

Jussi konyhájában ugyanaz a csend és szag uralkodott mint a könyvtárbuszon. Lassanként rám tört a fáradtság.

Azt hiszem én most mondtam.

Mire felébredtem már tizenkét óra volt. A nap beszűrődött a függönyön át. Öcsi oldalát üresen találtam. A házon síri csend ült.

A hálószoba és az előszoba is tele volt könyvekkel. A vécén csak egy kisebb kupac állt a vendégek számára. Az előző napi rosszullét megmaradt vagy ez talán éhség. Nem láttam sem öcsit sem jussirahannit. Ittam egy pohár vizet. Nem éreztem helyénvalónak hogy egy ismeretlen ember szekrényében kotorásszak ételt keresve. Inkább találomra kiválasztottam egy könyvet és leültem az ajtó elé. Bár szeptember végét írtuk a napot melegnek éreztem.

Csókold meg a szám és engedd hogy körbejárjon

A lágy vörös kerek forma

Csússz a szemembe érints meg

Kerek vörös szájszem forma

Ó behunyom a szemem behunyom behunyom

Kerekvörös sötétség száj

Annjäderlund meg én távolról láttuk a nőt. Martát. Valószínűleg fiatalabb volt nálunk de a csaj szót helytelennek éreztem. Hosszú ruhában alacsony sarkú cipőben idomtalan pulóverben fonott haján kendővel közeledett. A karjában egy gyerek ült egy másikkal pedig terhes volt.

Integetett amikor észrevette hogy nézem. Kristinafrånduvemåla érkezett látogatóba.

Szia mondta hát ébren vagy. Letette a gyereket a földre. Az anyja szoknyája mellett maradt.

Mennyi idős kérdeztem.

Majdnem kettő felelte és leült mellém. Szép napunk van. Jussi meg az öcséd a vízesésnél horgászik. Azt mondták alszol.

Igen feleltem. Az előbb ébredtem.

Az órájára pillantott.

Gondoltam megkérdezem nem jöttök-e át este vacsorára mondta. Csak mi leszünk meg még egy család. Szintén unokatestvérek.

Kertelés nélkül megmondtam hogy nem tudom meddig maradunk de majd beszélek öcsivel.

Ő már igent mondott felelte.

Egy darabig némán néztünk a folyó felé.

Nyers temetés volt mondtam és marta háta mögött a kisfiúra vigyorogtam.

Még csak nem is orgonáltak.

A fiú visszavigyorgott.

Nálunk nincs zene mondta marta. A szavak beszélnek. De éneklünk ahogy hallhattad. A táskájába nyúlt valamiért.

Bedugtam az ujjamat a szám két szélén és amennyire csak tudtam kinyújtottam a nyelvemet.

A fiú válaszképpen összenyomta az arcát. Úgy nézett ki mint egy torzszülött troll.

Marta megkérdezte hogy valami vicceset mondott-e.

Nem gondoltam magamban ebben nincs kockázat.

A fiára nézett aki talált néhány kavicsot azokkal játszott.

És hogy tetszett a prédikáció kérdezte.

Ébredésem óta azon gondolkodtam. Szerencsére mire válaszoltam a dühöm nagyrészt elszállt.

Az öltönyös úgy nézett ki mintha lsd-t szedett volna be mondtam. Egy dolog hogy a muterunk fura volt de az a fickó nem is nagyon találkozhatott vele. Az egész prédikációja igazságtalannak tűnt. Életemben most először vettem a védelmembe a mutert.

Akit te öltönyösnek nevezel a gyülekezetünk lelkésze. Silasnak hívják. És a férjem.

Aha mondtam. Na tessék.

Próbáltam elképzelni silas lelkészt valaki férjeként. Egyáltalán lehet mellette levegőt kapni.

Szép napunk van mondta végül és megkérdeztem hogyan vagyunk unokatestvérek.

Siri egyik bátyjának a lánya vagyok felelte. Sokan vagyunk unokatestvérek. Jussi johannes rakel simon eva david magdalena és így tovább. De magdalena. És félbehagyta a mondatot.

Mindenki a faluban lakik kérdeztem és úgy nézett rám mintha ez furcsa kérdés volna.

Hát persze mondta. A családunkból egyedül siri költözött el. Meg magdalena de ő hamar visszajött.

Azzal felállt és kihúzta a hátát.

Mikorra várod a gyereket érdeklődtem.

Rögtön karácsony utánra mondta és a fia keze után nyúlt.

Gyere nathan hazamegyünk.

Ha gondolod elviszlek ajánlottam fel. Egy pillanatra úgy tűnt mintha elfogadná.

Nem köszönöm mondta jólesik sétálni.

Milyen messze van a falu kérdeztem.

Két kilométer felelte.

Eljövök veletek egy darabon mondtam.

Örülök felelte.

A kisfiú gyorsan szedte a lábát.

Megálltam és bekötöttem az egyik cipőmet.

Kattogó hang közeledett.

A domb mögül két moped bukkant fel. A hátsó kerekük felkavarta a port. Ahogy megláttak bennünket nem lassítottak hanem olyan közel zúgtak el mellettünk hogy félre kellett ugranunk.

Kibaszott idióták kiáltottam utánuk.

Ne káromkodj szólt rám marta.

De hát ha úgy mennek mint az idióták. Kik voltak ezek.

Marta nem válaszolt. Néhány perc múlva újra hallottuk a hangot.

Az egyik megint közelről robogott el mellettünk. A másik hirtelen befékezett és a kavicsok jégesőként hullottak ránk.

A kisfiú elsírta magát.

Marta az ölébe vette. A kisfiú arca vérzett eltalálta egy kavics.

Az egyikük beleszeretett a legidősebb lányunkba anjába mondta marta. Silasnak kemény kézzel be kellett avatkoznia.

És anja kérdeztem. Ő mit szólt hozzá.

Hogyhogy kérdezett vissza marta és ment tovább.

Már majdnem odaértünk a faluba.

Innen már egyedül megyünk tovább közölte marta. Este találkozunk. Köszönj janának nathan.