Ajánlom ezt a könyvet mindazoknak,
akik készen állnak arra, hogy új köröket teremtsenek, ezáltal az örök, élő és mindent összekötő isteni teremtés részeként éljék életüket.

A szent éjszakák –
A TEREMTÉS IDEJE

Az élet és maga a teremtés iránt érzett mély hálával és szeretettel köszöntelek téged, és tolmácsolom szívből jövő meghívásomat, hogy tarts velem egy izgalmas utazásra a szent éjszakákon át. Merüljünk el együtt egy különleges, mágikus időben, mely új köröket nyit meg mindannyiunk számára – emberek köreit, akiket a teremtés isteni tere fűz szorosan egymáshoz, és azon teremtésköröket, melyek segítségével képesek leszünk átformálni sorsunkat, új irányt szabni életünknek, és képessé válunk megfogalmazni a világgal kapcsolatos vágyainkat és a jövőre vonatkozó terveinket. Az élet különböző ciklusokból áll, melyek során elhagyjuk a régi köröket, és belépünk az újakba. A szent éjszakák alatt az élet köreinek kapuja szélesre tárul előttünk. Hogy ajándékként tekintünk-e erre a nyitásra, és miként töltjük ki e köröket, az csakis rajtunk múlik.

Kezdetben minden kör egy önmagába záruló egység, sőt, látszólag egészen hozzáférhetetlen. Ahhoz, hogy kinyíljon, szükségünk van egy belső iránytűre. Ahhoz, hogy valóban teremteni tudjunk, először túl kell lépnünk a korlátainkon. Én mindig is szerettem megnyílni és kitágítani a köreimet, ezáltal a részükké válni. Olyan köröknek, melyek megérintenek, összekapcsolnak, újat teremtenek és felszabadítanak. Az élet virága, az élő teremtésmintázat – a folyamat fénylő szimbólumaként – különböző körökből áll. Ezen keresztül kapcsolódunk az isteni lényeghez és egyben spirituális szívünkhöz. Melynek minden köre számtalan lehetőséget rejt magában. Közben lépésről lépésre, éjszakáról éjszakára egyre több fénylő tér nyílik meg előttünk, ahol kibontakozhatnak az új évre vonatkozó vágyaink és jövőre vonatkozó terveink.

A teremtés útján tett utazáson az élet virágával természetesen a szent éjszakáktól függetlenül is, bármikor elindulhatunk. Az évnek ez a „sötét időszaka” azonban különösen alkalmas erre. Amikor a fény visszahúzódik, érdemes nekünk is vele tartani. A lényeges dolgok ugyanis ilyenkor történnek. A téli napforduló idején december 21-ről 22-ére virradva – az anyaság éjszakáján – erőteljes női ragyogás tapasztalható. Ekkor újjászületik a fény. A legsötétebb éjszakában új hajnal fénye kél, az Anya méhében ringatózva, míg december 24-én láthatóvá nem válik. S itt kezdődik a mi utazásunk is az élet virágával a szent éjszakákon át.

Csodálatos, felismerésekben
gazdag időtöltést kívánok!

Szeretettel:

A SZENT ÉJSZAKÁK

A szenteste (december 24-éről 25-ére virradó éjszaka) és vízkereszt napja (január 6.) közötti időszak az úgynevezett 12 szent éjszaka időszaka, melyek német nyelvterületen régiótól függően különböző néven ismertek: Rau(h)nächte, Rauchnächte, Glöckelnächte, Innernächte vagy Unternächte. A szent éjszakák száma és kezdete szintén régiónként eltérő lehet. Én személy szerint Szent Tamás napján, a december 21-éről 22-ére virradó éjszakán szeretek ráhangolódni a szent éjszakákra. Az év ezen napját – amikor a leghosszabb az éjszaka és a legrövidebb nappal – Tamás apostolnak szokták szentelni. Tamás mindaddig képtelen volt hinni Krisztus feltámadásában, míg Jézus meg nem jelent neki, és kezét a sebére nem tette. December 21. egyben a téli napforduló ünnepe. Ahogy Jézus Krisztusként győzedelmeskedett a halál felett, úgy győzedelmeskedik e napon a fény is a sötétség felett. Ez egyben a fény újjászületésének ideje, mely arra emlékeztet bennünket, hogy még a legsötétebb éjszaka is egyszer véget ér.

A 12 szent éjszaka során szélesre tárulnak a kapuk egy másik világba. Betekintést nyerhetünk az élet szövetébe és az új esztendőben ránk váró 12 hónapba. Ez az időszak a vadászat, a szellemek, az ősök és a beszélő állatok, valamint az elmélkedés és a jóslatok ideje. Amennyiben készek vagyunk tudatosan átélni e napokat, irányt szabhatunk a jövőnknek. Az óév és az új év közötti időszak a pihenés, a legbensőbb énünkre való reflektálás és a lényeghez való visszatérés ideje. Mikor az emberek beengedik lelkükbe a másikat, régi történeteket mesélnek egymásnak, együtt táplálják a tüzet, erősítik a közösséget – élvezik egymás társaságát.

Miért pont 12 szent éjszaka? Erre a kérdésre az ősi germán törzseknél találunk magyarázatot. A germán naptár szerint minden évben egy-egy hold- és napév váltja egymást. A holdév 354 napból, a napév pedig 365 napból áll. Ez tizenegy napot, vagyis pontosan 12 éjszaka különbséget jelent. Ez az úgynevezett „holtidő” vagy „két év közti idő”. A 12-es szám ezenkívül számos kultúrában központi szerepet játszik: a napot kétszer 12 órára osztjuk, 12 hónap alkotja az évet, 12 állatövi jegyet ismerünk, az ókori Izraelnek is 12 törzse volt, ahogy Jézusnak 12 tanítványa.

KITEKINTÉS: Holle anyó –
A szent éjszakák védőszentje

Az alpesi vidéken Holle anyó Perchtának (vagy Berchtának), a tél istennőjének a megfelelője, aki a szent éjszakák idején termékenységszellemek vad seregével járja az országot, hogy áldást hozzon és termékennyé tegye az új esztendőt. Holle anyót mi azonban inkább a Grimm testvérek népszerű meséjéből ismerjük: a szigorú, de igazságos öreg hölgy személyében, akinek egyáltalán nincs ínyére, ha valaki lustálkodással tölti a napot. Irtózik a restségtől. A tétlenkedőket megbünteti, de a szorgalmas, másokra odafigyelő embereket Holle anyó busásan megjutalmazza a mesében. A tisztaság híve. Ezért olyan fontos sokak számára, hogy a szent éjszakák előtt rendbe tegyék a házat és az udvart. A téli napfordulót megelőző „sötét” napokban az emberek rendet tesznek, és elpakolják azokat a dolgokat, amikre már nincs szükségük. A házat és az udvart kitakarítják, hogy a szent éjszakák alatt szinte minden munka szünetelhessen.

Holle anyó igen titokzatos figura. Hosszú ideje folyik a találgatás arról, hogy valójában ki is állhat mögötte. Abban mindenesetre az álláspontok megegyeznek, hogy neve olyan ősi női istenségekhez kötődik, mint az ókori Rómából származó Diana, a germán Freya, Hel és Hulda.

Holle anyó egyik legnagyobb misztériuma éppen a folyamatosan váltakozó alakjában áll. A mesében Goldmarie beleugrik a kútba, és egy virágzó réten találja magát Holle anyó birodalmában. Mózes első könyvében, avagy a Teremtés könyvében a kút a szeretet, a vigasz, az ígéret és a beteljesülés helyeként, valamint a nőiesség szimbólumaként jelenik meg. Holle anyó uralja a természet erőit, ő borítja virágba tavasszal a természetet, és rendelkezik az eső, a hó és a vihar felett. Ő képviseli az élet természetes körforgását, az életet és az elmúlást, ezért neked is értékes társad lehet a régi és az új teremtéskörök közti utazásod során. Engedd hát, hogy Holle anyaistennő ereje vezessen téged ennek a könyvnek az olvasásakor!

Holle anyó egyébként imádja az apró ajándékokat, például egy kis süteményt, kekszet vagy házi kenyeret, bármit, amit elébe teszünk. Ezen apró gesztusok láttán – melyek az emberek szilárd meggyőződése szerint még kegyesebbé teszik őt – Holle anyó az új évben szívesen teljesíti néhány kívánságunkat.

A 13. szent éjszaka –

A 13 teremtéskör, az élet virágának kibontakozása

Amennyiben találkoztál már e témával, és ismered kicsit a szent geometriát, akkor tudod, hogy az élet virága 19 körből áll, melyek a végtelenbe nyúlnak. Az élet virága a teremtés szimbóluma, egy igen nagy hatású és nagy erővel bíró eszköz a mélyreható átalakulási és teremtési folyamatok elindításában. A 13 kör, valamint az élet magja és az élet gyümölcse (mint az élet virágának részei) a szent éjszakák során alapvetően az élet virágával való közös munka alapját szolgálják. De mit jelent a 13. kör, amikor csak 12 szent éjszaka van?

A holdnaptárban az év 13 hónapból áll, ahol az utolsó hónapban a téli napfordulóval a nap „meghal”. A matriarchális kultúrákban, ahol az időt ciklikusan, a születés és elmúlás ciklusaként élik meg és ábrázolják, ez nem jelent problémát, mivel a nap rögtön másnap újjászületik. A patriarchális kultúrákban ezzel szemben a lineáris időfelfogás terjedt el, ami egy kezdetet és egy abszolút véget feltételez. Ezekben a társadalmakban a nap változatlan, jól nyomon követhető elvét részesítik előnyben, a folyton változó, „szeszélyes” holddal szemben. A központi égitest, a nap feltételezett halála ezért az emberek számára felér egy kész katasztrófával.

A Gergely-naptár bevezetésével a 12-es vált szent számmá, és a 13-at, az ősi kultúrák szent számát babonából nem kívánatosnak nyilvánították. Ennek leghatékonyabb módja pedig azt volt, hogy kimondták róla, hogy ez az ősi szám szerencsétlenséget hoz ránk. Azóta a hold, az éjszaka és a 13-as szám háttérbe szorított, tudat alatti, nem ritkán elátkozott női szimbólumrendszere a férfi szimbólumok – napból, nappalokból és a 12-es számból álló – szent hármasával szemben áll.

Általában minden tabu mögött valami szent dolog áll, ezért e méltatlanul félreállított és megtagadott szám mögött is találhatunk mélyebb értelmet. Ez megmutatkozik például Jézus 12 tanítványában, akiket egy kerék 12 küllőjeként képzelhetünk el. A 13 itt a kerékagy, a többit egyesítő lényegi elem a középpontban, amit Jézus Krisztus testesít meg. Amennyiben ezt képesek vagyunk meglátni, megérteni és tiszteletben tartani, érezzük, hogy ennek a számnak is micsoda átformáló ereje van. Jézus azért vált Krisztussá, hogy megmutassa és megossza velünk ennek az átalakulásnak az erejét. Hogy ezáltal követhessük az ő küldetését és saját küldetésünket az isteni térből, válaszolva lelkünk hívására.

A 12 szimbolizálja a régi struktúrát, mely a 13-ban nyer értelmet és oldódik fel, hogy új formákat és kapcsolatokat hozzon létre. A 13 a beavatás és a sorsforduló száma is egyben. Mindannyian tudjuk, hogy egy bizonyos ponton a régi, berögzött struktúrákat el kell hagynunk ahhoz, hogy egy következő, magasabb szintre léphessünk. A 13-mal pedig pontosan ezt az új, tökéletes valóságot célozzuk meg.

Számomra a szent éjszaka napjai az emlékezés időszaka. Emlékezés a mindannyiunkban jelen lévő feltétel nélküli szeretetre és fényre – Krisztus és a Kristály által. Számomra a 13. szent éjszaka, más néven a „csodák éjszakája” elválaszthatatlan része az egésznek.

A 13. szent éjszaka sokáig nem került említésre, mivel általános volt a vélekedés, hogy ha beszélnénk róla, akkor elvesznének azok az erők, melyek csendben és titokban dolgoznak ezen az éjszakán. Pedig a 13. a szent éjszakák közül is a legszentebb – a csodák és a szeretet éjszakája. A 13 mint szám maga a varázslat, a mágia, a sorsforduló és az egyensúly csodálatos megnyilvánulása. Ezen az éjszakán kerül az aranymag a földbe és a fény bölcsőjébe. S mélyen legbelül tudjuk: megtörtént a csoda, és a mag arany fényben fog tündökölni a 13. körrel.

Készen állsz, hogy megnyisd ezt a kört?

Ne feledd, hogy a szent éjszakák során számos új kör nyílhat meg előttünk az életünkben. Ehhez azonban elengedhetetlen, hogy elengedjük a régi és elavult mintákat gondolatainkban, szavainkban és tetteinkben. Fontos, hogy őszinte és elfogadó légy önmagaddal, és tekints az eddigi életed során megtett útra mindig mély tisztelettel és megbecsüléssel. Egyben érezd magadban a szándékot és a szilárd elhatározást a változásra, hogy az élet spiráljának egy magasabb szintjére léphess a 13 szent éjszakával. Mert itt a lehetőség, hogy elengedd a számodra természetessé váló megszokásokat, hogy új mintákat ismerj meg és tégy magadévá, melyek méltó megnyilvánulásai lehetnek ragyogó földi létezésednek. Az ehhez szükséges erőt pedig a 13 és az élet virágának segítségével hívhatod életre magadban.

A SZENT
GEOMETRIA

A kör, a teremtés szent tere

Az egyből sok lesz

A kör ősi, szent és egyetemes szimbólum. Mindent magába foglal. A kozmoszt és az univerzumot jelképezi. A végtelenség, a tökéletesség, az egység és az isteni jelképe, és a teremtés kezdetét jelzi. Minden kör egy önmagába zárt rezgési tér és végtelen lehetőség.

Az, amit istennek vagy minden létező forrásának, illetve minden létező előidézőjének, okának nevezünk, mindenhol jelen van. Ha ezt valóban felismerjük, érezzük, és a cselekedeteinket is ehhez a tudáshoz igazítjuk, képessé válunk arra, hogy a tapasztalati világunkat jelentős mértékben és hosszú távon megváltoztassuk.

Az egész világegyetem az isteni lényeg megnyilvánulása. A mindent formáló, éltető és fenntartó szellemi erő, mely mindenütt jelen van. Minden egyetlen erőből – önmagából – keletkezett. A világegyetem, a durva anyag, a finom anyag és az egészen apró részecskék, mind egyetlen kör, mely végtelen számú kört hoz létre maga körül. Ha az isteni lényeg, az Egy megszűnne létezni benne, az egész világegyetem darabokra esne.

A létezés elve, a teremtés lelke, a mindenség középpontjában meghúzódó ok – vagy nevezzük bárhogyan is ezt az elvet – nem tud nem teremteni. A minden teremtés alapjául szolgáló egyetemes életerő egy állandóan áramló ősrezgésként és őshangként terjed. Eme ősrezgés rendkívüli élénkítő hatása révén áthat és mozgásba hoz mindent, amit csak megérint. Az ősanyag folyamatosan rendelkezésünkre áll mint éltető impulzuserő, más néven életimpulzus.