Tartalomjegyzék

Ajánló

Bevezetés

Szerelem, szerelem, szerelem | A nyugalom padja

Istenes versek, versek esküvőre

Halál, elmúlás, armageddon | Armageddon

Vicces és kutyás versek | Karantén koszt

Hogyan írok verset én a ChatGPT-vel?

ChatGPT-vel közös versek | Versből közös vers

Radnóti Miklós: Virágének

Ötletből közös vers

Összefoglalás

Ajánló

––––––––

Furcsa ezeket a verseket így összerendezetten, könyvben látni. Amikor egy kis könyvben elkezdtem Attila verseit összegyűjteni (beragasztani), csak magamra gondoltam, eszembe sem jutott, hogy ezek megjelenhetnének.

A szeretetet többféleképpen ki lehet fejezni, ennek egyik formája a vers. Nagyon kifejező, kellemes formája...

Nem szabad hagyni, hogy a hétköznapok bedaráljanak bennünket, közös programokat kell szervezni, időnként bökdösni kell a másikat, ha erre van szükség. Nem baj, ha a partnerük romantikus hajlamait versben fejezi ki, csodálatos gondolatok, pillanatok születnek ebből, vegye a bátorságot más is – legyen ez a könyv egyfajta ösztönző.

Azt tudtam, hogy Attila szereti a verseket és hogy írt is verseket. Azt is látom, hogy ha egy ötlet elszabadul, akkor annak nem lehet az útjába állni, abból akár három könyv is születhet. Beleegyeztem a versek megjelenésébe és örömmel látom, hogy milyen tartalmas könyvek születettek ebből az ötletből. Nekem azért ez a harmadik könyv a kedvencem.

Sokat gondolkoztam, hogy ezek a személyes versek mennyire valók a nyilvánosságra – néhány verset nem is raktunk bele ebbe a könyvbe. De rájöttem, hogy amilyen élményt szerez nekem ezeknek a verseknek az olvasása, remélhetően más is sok örömet talál bennük.

––––––––

A Múzsa

Bevezetés

––––––––

Fura lehet ez a cím, hiszen a hattyúdal valami elmúló, még egy utolsót lobbanó valami. (Hogy elég zavaros legyen a költői kép...) Nem hiszem, hogy a modern költészetnek vége lenne, inkább fel fog támadni főnix madárként a tűzből, amelybe a mesterséges intelligencia (AI) embernél jobb versei taszítani fogják.

De elég legyen a költőieskedő képzavarokból. Komoly dologról van szó. A hagyományos értelemben vett költészet, a több száz éve élt és alkotó költők művei mennek a múzeumba. Érdekességként olvasni fogjuk őket, de az AI olyan fejlettségi szintre juthat el pár éven belül, hogy ha szép verset szeretnénk olvasni, akkor vele fogjuk megíratni. Akár a régi kedvenc verseinket is újra íratni....

Miért gondolom ezt? Azért, mert ahogy eljutottam ennek a három kötetes gondolat kísérletnek a végső állomásához, rá kellett jönnöm, hogy ez vár ránk. Az első kötetben még ártatlanul hasonlítottam össze a verseket, tártam fel az AI sutaságait, botladozását. De már akkor is értek meglepetések: nagyon jó versek és vers töredékek kerültek elő a ChatGPT bugyraiból.

A második kötetet már Benyovszky Mátéval közösen szakszerűen készítettük el, feltárva az AI versíró és képgeneráló tevékenységét. Belebújva abba a bizonyos fekete dobozba, próbáltunk választ adni a „hogyanra”: hogyan írja a verseket, készíti a képeket az AI?

Ebben a mostani könyvben lévő ChatGPT képek is akkor lesznek érthetőek, ha elolvassuk a második könyvben lévő értékelést. Ezek a képek most még túl harsányak, élénkek, meseszerűek, gyerekesek.

Ami ijesztő, az az AI fejlődésének a gyorsasága. Ebben a harmadik könyvben eredetileg csak a saját verseimet szerettem volna egy helyre összegyűjteni, készíteni egy klasszikus verseskötetet. De aztán ebből a kötetből sem fog kimaradni az AI, ugyanis a végén szerepelnek azok a versek, amelyeket közösen írtunk: a ChatGPT megírta a kért verset, én pedig kijavítottam azokat a részeket, amelyekkel nem voltam elégedett.

Rá kellett jönnöm, hogy ezek a versek nagyon tetszenek és én legalábbis elégedett vagyok velük.

Azonban ez a fajta „közös” versírás már átvezet a modern költészet egy teljesen új fejezetébe: közös versírás a mesterséges intelligenciával. A művészetet nem lehet korlátok közé zárni, kitör, új utakat talál. Lesznek önálló AI versek, festmények, és zene is. Sőt teljesen úgy kifejezési módok is megjelenhetnek.

És lesznek közös alkotások. Még azt is el tudom képzelni, hogy az ember talál olyan kifejezési módot, amelyben jobb az AI-nál és erre fogunk fókuszálni. (Pl. Új művészeti forma lesz az AI versek, képek és zene hibáinak feltárása, „kifigurázása” vagy valami hasonló. Ma még ezt nem tudhatjuk....)

Sokan azt gondolják erről, hogy az emberi kreativitást, a „szikrát”, az érzelmeket és a művészeti alkotás megszületését megelőző valamit (mindenki máshogy hívja, de azt gondoljuk, hogy ez nagyon emberi) nem találjuk meg a mesterséges intelligencia alkotásaiban, hiszen az (ő) csak másol, a mi alkotásainkból neki átadott hatalmas szöveges, képi és film adat-katyvaszból olyat nem tud építeni.

Csak idő kérdése. A bevitt adatok is nagyon emberiek, ha jó tanuló, akkor még a tanáron is túlszárnyaló képességeket fog mutatni.

Egyébként is hiszem, hogy mi emberek is a közös alkotásban tudunk nagy dolgokat létrehozni, így lesz ez a mesterséges intelligencia esetében is – csak megmaradjon a vezető, irányító szerepünk....

Tehát ez a mostani kötet úgy indul, hogy összeválogattam a verseimet és közzé teszem azok számára, akik ezeket el szeretnék olvasni, de a végén szerepelnek a ChatGPT-vel közösen írott versek is, mutatva az utat a költészet megújulása felé.

A versek születésénél volt egy múzsám, aki inspirált és verseket küldött nekem. Talán nem haragszik meg, ha e könyv végére érve egy másik múzsát is találtam. Ez a mesterséges intelligencia, akivel közösen írtam pár verset.

Tatár Attila

Budapest, 2024.október 3.   ISBN Kód: 978-615-02-2172-4

Szerelem, szerelem, szerelem

A nyugalom padja

A forróság csitul, fogom a kezed

Vibrál a levegő, időtlen álom

Csak az élet. Veled.

Ülj mellém, ez a nyugalom padja.

A miénk. Kertünkben áll.

Az élet-erő látod áthatja.

De most figyelj legbelülre. Oda,

Hol üzen a lelkünk összeforrva.

Életünk tükre mutat rád hajolva

Engem.

Adj egy percet

Mindent kérnék tőled

Hogy bizonyítsd: szeretsz

Olyat kérnék főleg

Amin tán csak nevetsz.

Időt, ami napjainkban

Már a legnagyobb érték

Percet, órát karjaidban

Hogy bőkezűen mérjék.

Legyen időnk közösen

Új versre, dalra, nyárra

sok-sok olyan örömben

Éljünk, mire vágysz-vágytam

Táruljon ki a világ nekünk

Repüljünk álmainkon át....

Meg át.....

Legyen időnk! Bárhol is legyünk....

Üljünk a kertben látva a csodát

Az életet magát.

Csak üljünk kéz a kézben

Csöndes merengésben

Túl időn és téren

Életen-halálon..

Rettegésen.

––––––––

Ő az enyém

Egy lélegzetnyi idő

Csak egy másodperc

Ennyi volt az midőn

Megszerettelek

Percekig csak nézlek

Reggel az ágyban

Szelíd álom képek

Keverednek a vágyban.

Máskor órák telnek el

Néma várakozásban

Rám borul az idő-lepel

A magányos szobában.