Table of Contents

- 7 szék

- 42 nap

- 50 négyzetméter boldogság

- 112

- A bánya

- A diófa láda

- A donor

- A táska

- A taxi hátsó ülésén

- A Kőrös partján

- Álom

- Amikor a gyertya leég

- A szellem

- Az alku

- Az interjú

- Az orvosi rendelőben

- Az új lakó

- Balázs öngyilkos lesz

- Boróka ágya

- Detox

- Első közös karácsony

- Emlékezz!

- Ez csak a felszín

- Fák tövében

- Fekete hérics

- Fekete sapka

- Gyűrű

- Inkubátor

- Legszebb szerelmi vallomás

- A fában élő hang - a hegedű meséje/

- A szél sodorta lelkek - mese a szerelem születéséről/

- Aimi hercegnő meséje

- Mesél az erdő

- Mi táncunk - Veszprém emlékére/

- Móló

- Nyári reggel

- Számvetés

- Szinkron

- Szivárvány

- Szivárvány véget ér

- Szülinap a kastélyban

- Találkozásom a halállal

- Talált tárgyak osztálya

- Tej

- Telefonhívás

- Titkos napló

- Utazás a semmibe

- Vállfa

- Van egy jó sztorid?

- Vedd fel a telefont!

- Végállomás-Keleti Pályaudvar

- Vérző szív

- Vigyázz mit kívánsz!

- Viszony

- Ajánló

- A szerző bemutatkozása

TÉVEDÉS AZ ÉLETBEN

Egyed-Husti Boglárka

Copyright © Egyed-Husti Boglárka 2023

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

Az elektronikus könyvet kiadja a HELMA Kiadó.

Cím: 8630 Balatonboglár Szabadság u. 75.

Telefon: +36 (30)499-34-77

E-mail cím: info@helma.hu

Webcím: www.helma.hu

A kiadásért felel a HELMA Kiadó ügyvezetője Dvariecki Bálint

Kiadás dátuma 2023.

ISBN 978-963-639-063-1

A borító Szopos Katalin munkája

A szerzőről és a kötetről további információk elérhetők az alábbi internetes felületeken:

A HELMA kiadó hivatalos Weboldala: www.helma.hu

HELMA Youtube csatorna: https://www.youtube.com/@HelmaKonyvek

HELMA Instagram: https://instagram.com/helmakonyvek?igshid=YmMyMTA2M2Y=

HELMA Tik-tok csatorna: https://www.tiktok.com/@helma_konyvek

HELMA facebook oldal: https://www.facebook.com/HelmaKonyvek

Helma Vendéghang podcast elérhetőségek:

Anchor.fm, Spotify, Google Podcast, Apple iTunes

RSS: https://anchor.fm/s/976b6eac/podcast/rss

Tartalom

7 szék

42 nap

50 négyzetméter boldogság

112

A bánya

A diófa láda

A donor

A táska

A taxi hátsó ülésén

A Kőrös partján

Álom

Amikor a gyertya leég

A szellem

Az alku

Az interjú

Az orvosi rendelőben

Az új lakó

Balázs öngyilkos lesz

Boróka ágya

Detox

Első közös karácsony

Emlékezz!

Ez csak a felszín

Fák tövében

Fekete hérics

Fekete sapka

Gyűrű

Inkubátor

Legszebb szerelmi vallomás

A fában élő hang - a hegedű meséje/

A szél sodorta lelkek - mese a szerelem születéséről/

Aimi hercegnő meséje

Mesél az erdő

Mi táncunk - Veszprém emlékére/

Móló

Nyári reggel

Számvetés

Szinkron

Szivárvány

Szivárvány véget ér

Szülinap a kastélyban

Találkozásom a halállal

Talált tárgyak osztálya

Tej

Telefonhívás

Titkos napló

Utazás a semmibe

Vállfa

Van egy jó sztorid?

Vedd fel a telefont!

Végállomás-Keleti Pályaudvar

Vérző szív

Vigyázz mit kívánsz!

Viszony

Ajánló

A szerző bemutatkozása

7 szék

A kis szobában 7 szék volt csupán. Se több-se kevesebb.

Szépen sorban jöttek is, hogy leüljenek rá.

Az első székre a Tévedés ült.

A másodikat a Kifogás foglalta el.

A harmadik székbe a Képmutatás ült.

A negyedikben a Hazugság foglalt helyet.

Az ötödik széket a Harag foglalta el.

A hatodikba a Szégyen ült.

Mikor leültek mind felismerték egymást.

Így be se kellett mutatkozniuk.

Megint késik állapították meg egyöntetűen. Igaz ismerték már, hogy tudták az utolsó széken ülő sose pontos. Mindig akkor jön, amikor akar.

A Tévedés és a Kifogás megfogta egymás kezét. Szerették egymást, bár sokat vitáztak. A Képmutatás és a Szégyen is jól elvolt egymással. A Harag utálta őket. De ő mindenkit utált. A Hazugság sose volt senkivel se jóban igaz össze se veszett senkivel, de folyton hazudott így sose kedvelték.

A Szégyen emiatt már többször kérte, hogy ő ne üljenek le a székekre, de a hetedik szék gazdája, aki az ülést tartotta ezt az indítványt mindig elutasította. Így a Szégyennek nem maradt más választása. Nem is mert volna ellenkezi a hetedik szék tulajdonosával.

Tévedés mesélte neki, hogy egyszer 5 percig voltak együtt és Tévedés jött ki rosszul az esetből így Szégyen csendben maradt.

Harag sokat morgolódott, sose tetszett neki senki és semmi.

Kifogás és Képmutatás gyakran hasonló történeteket meséltek el egymásnak.

Aztán a szoba elcsendesedett érezték, hogy megjött a hetedik szék tulajdonosa.

Néma csend szántotta végig a kis szobát.

Az első székben Tévedés imádkozott, hogy most ne ő jöjjön ki rosszul a találkozásból.

A második székben lévő Kifogás is próbált kifogásokat keresni.

A harmadik székben a Képmutatás színlelni próbált, hogy mennyire örül a hetedik szék tulajának.

A negyedik székben a Hazugság arra gondolt, hogy talán egyszer igazat is mondhatna.

Az ötödik székben a Harag azt érezte, hogy életébe először fél.

A hatodik székben a Szégyen fehér lett és elszégyellte magát.

A hetedik szék tulajdonosa leült.

Ő volt a Halál.

42 nap

Épp toltam volna a Tescoból a nagy bevásárlókocsit mikor oda lépett elém.

Alig hallhatóan szólított le

„Elnézést, hölgyem, elkérhetném”.

Látszott rajta, hogy éhes illetve, hogy fázik is. A hó ma kezdett el hullani, tegnap még semmi jele nem volt annak, hogy intenzív havazás várható.

„Tudom, hogy csak 100 Forint van benne, de nekem az is jó” - folytatta.

Oda adtam neki, hogy eltolhassa, de előtte éreztem, hogy beszélnem kell vele. Megsajnáltam.

Kiderült az erdőben él 42 napja.

„Hol a családja? Mi lett a munkájával” - próbáltam faggatni, de látszott nem akar mesélni.

Inkább csak csendben, szótlanul nézett rám. Látszott rajta, hogy szégyelli magát.

„És számolja a napot, hogy így tudja mennyi ideje él az erdőben?” - kérdeztem.

Rám nézett és ezt felelte: „Igen hölgyem, mert ez ad erőt, hogy tudom ki fogok onnan jönni” - válaszolta.

Adtam neki egy 500 Ft-t, remélem segítettem vele.

Ha esetleg olvassa, vigyázzon magára.

Remélem tényleg kijön az erdőből és jóra fordul az élete.

50 négyzetméter boldogság

A Jászai Mari Tér és a Szent István Park szomszédságában áll egy kis zöld társasház. A társasház mellett mosoda és posta található. Itt éltem én. Egy kis garzonlakásban. Csupán 50 négyzetméter volt, kis teakonyhás, egy nagy terasszal, kis lépcsővel és régi lifttel. Öreg kedves nénik és bácsik éltek itt. A lakások kihalási alapon keltek el vagy leltek új gazdára. Tulajdonképpen ez nem is az én lakásom volt, hanem az övé. Én nem is laktam itt, csak néha jöhettem ide, amikor Ö azt akarta, hogy vele legyek.

Amikor megtudtam, hogy nemcsak én vagyok neki azt hittem csak tréfál. Kiderült nem.

Ott élt a garzonban egy másik nő is. Oda tette le a ruháit, ahol 2 héttel ezelőtt még az én ruhám volt. Kiakasztotta a kis falra a képeit és elvitte a könyveket, amiket magányos óráimban ott olvasgattam.

Mert, amikor ő hívott és én mentem és néha nem volt ott rám zárta az ajtót. Közölte, hogy majd egy óra múlva jön és ott hagyott egyedül. Ott voltam, a kis teakonyhába ültem és olvastam. Aztán elnyomott az álom. Álmomban mindig boldog voltam és együtt voltam vele. Aztán egyik nap meglepett egy angol, szürke színű kiscicával. Azt mondta nekem vette. Azt hittem szeret engem. Tévedtem.

Szerettem ott lakni vele, ismerni akartam a történetét. A cica néha ott ült mellettünk, amikor meztelenek voltunk és halottam, amikor a mellkasán dorombolt.

Volt egy kedves öreg úr, aki néha feljött és hozott újságot és megkérdezte, hogy vagyok. Mindig öltönyben volt, kedves mosolya és szelíd hangja mindig megnyugtatott.

Amikor közölte velem, hogy menjek el sírtam, megsajnált. Majd hárman éltünk tovább. Ő, én és a másik nő. A cicát eladta. Szomorúan teltek a napok, folyton bántott, kihasznált én meg hagytam neki. Mert szerettem.

Aztán rájöttem, hogy a lakást szeretem. Szerettem nézni a felkelő napot, ahogy sugarával megtörte a fényt. A Parkban ültem órákig és néztem a fákat. A teraszon hallgattam a madarak énekét. Néztem a Duna hullámzását és a sirályokat, ahogy szállnak fel az ég felé. Én is szabad akartam lenni. Ott akartam élni az 50 négyzetméteres kis lakásban, de tudtam ő nem engedné.

Egyik nap szép csendben összepakoltam és elmentem, de ő nem tudja, hogy elvittem magammal egy könyvet is lakásból. Az a könyv a mai napig a polcomon van. Borítása ütött-kopott, de már az én könyvem lett.

Nekem ennyi maradt a lakásból. A könyv és az 50 négyzetméter boldogság.

112

- 112 segélyhívó. Miben segíthetek? - szólt bele N. Anna a telefonba és valahogyan érezte, hogy ez a hívás más lesz mint a többi.

- Itt van a Rákos patakban egy lány - szólt bele a vonal végén a hívó.

Majd sietve hozzátette - Azt hiszem halott.

Majd bontotta a telefont.

A GPS koordináták és a cella információk alapján a búvár szolgálat és a mentősök fél óra múlva már ki is értek a helyszínre.

És valóban ott volt a Patakban mennyasszonyi ruhában egy halott lány. T. százados a búvármentők főnöke az évek alatt már hozzászokott a halálhoz, tulajdonképpen együtt élt vele, de még őt is megviselte a pataknál történt látvány. Egy viszonylag szép és csinos lány önkezűleg vetett végett életének. A menyasszonyi ruhát sem értette. Micsoda tragédia.

A sajtóban felhívást tettek közzé, hogy aki bármit tud az esetről hívja a segélyhívó szolgálatot. Azon a héten több telefonáló is volt, mint bármikor máskor, így N. Anna nem unatkozott kollégáival egyetemben. Szinte sorra érkeztek be a hívások, hogy látták vagy látni vélték a lányt. Egy szemtanú arról számolt be, hogy reggel látott egy fiatal hölgyet mennyasszonyi ruhában, aki vélhetően táncolt majd belegázolt a patakba, egyenesen bele. Szinte megbabonázta ez a látvány és a soktól elájult. Csak azután tudott telefonálni, mikor magához tért.

Közben kiderült, hogy a lány állapotos volt, de elvetélt így az indíték is megvolt. Nem akart tovább élni, a gyermeke nélkül. Egyre másra jöttek be az információk az őrsre is így T. százados és emberei is folyamatosan új egységeket állítottak fel. Az esetet a média is felkapta, így különböző történetek láttak napvilágot szerencsétlen lányról. Valaki szerint hajléktalan volt és talán a másik hajléktalan társától lett terhes, és azért nem tudták megtartani a babát és beleörült a fájdalomba, mások szerint meg szimplán bolond volt a lány.

K. Péter a rendőrségről is megkapta a különböző aktákat a lánnyal kapcsolatosan így ő is nyomozásba kezdett. Egy idő után a lány szüleit is megtalálták, akik azonosították a lányukat. Kiderült, jómódú emberekről volt szó és az is napvilágra került, hogy valóban az esküvőjére készül. Viszont a vőlegénye megcsalta és amikor ezt megtudta elvetélt és a szülei elmondták, hogy szinte bele örült a fájdalomba. Próbáltak rajta segíteni, de egyik reggel a szokásos futására indult, amikor észrevették, hogy hiányzik a mennyasszonyi ruhája. Ekkor rakták össze a rendőrök is a hiányzó darabkákat.

T. hadnagyot annyira megviselte az eset, hogy kérte az azonnali nyugdíjazását. N. Anna a segély hívónál is kérte pszichológus segítségét. K. Péter pedig nyugtázta, hogy az esetet egy szörnyű tragédia okozta és lezártnak tekintette az ügyet.

A bánya

A szürke folt egyre nagyobb lett. Éreztem, ahogy a folt nő, úgy fogy a levegő. Tudtam meg kellene nyugodnom, de a testem nem engedett. Mintha pánik rohamot kaptam volna. Pedig tudtam most nem szabad pánikolni. Minél jobban bepánikolok ugyanis, annál kevesebb a reakcióidőm. Pedig arra most szükségem van. Gyors reagálásra. Hogy is volt? Helyzetfelismerés és gyors reagálás. A helyzetfelismerés már megtörtént. Beszakadt a bánya és bent rekedtem a társaimmal együtt. A reagálás, minél gyorsabban kijutni a bányából mielőtt elfogy az oxigén.

Hirtelen azon kezdtem el gondolkodni reggel van-e vagy este? Milyen rég óta vagyok itt? Tegnap dőlt be a bánya vagy tegnapelőtt? Gondolkozz logikusan! Gondolkozz! Nem, nem szabad elaludni.

Pedig gyerekként nem bányász akartam lenni. Űrhajós. Fel a Holdra. Mint az összes gyerek. Csináltunk kartonból a tesóimmal repülőt. Egész nap rajtoltunk, kilövés, rajt. Kilövés, rajt.

Visszaszámolni, aztán fel a Holdra, majd a Marsra. Aztán irány a világűr. Viszont tudtam, hogy az álmok csak álmok maradnak. A családban mindenki a bányában dolgozott. Szurok feketén jöttek haza. Fel onnan a mélyből. Apám és az ő apja is. Én is nagyjából 12 éves korom óta lent vagyok a bányába. Ehhez értettem. Bányásztam. Ércet. Hogy a gazdagok még gazdagabbak lehessenek.

Mi meg örültünk, hogy megélünk valamiből. Holott tudtuk a bányász lét nem életbiztosítás. A nagyapa gyorsan halt meg, mert a tüdejében rengeteg por volt, amit a bányában szedett össze. Apám is sokat köhögött, de őt végül a bánya nyelte el.

Most engem nem nyelhet el, ki kell jutnom. Keress vizet, szólt az agyam. Csak ngy nehezen tudtam összpontosítani. Sikerült megállapítani, hogy fel tudok állni a saját lábamra, viszont a reakcióidőm egyre lassabb.

A társaim hangját kerestem, kérdeztem ki hol van. Válasz viszont nem jött. Nem láttam őket sehol. Kis fényfolt volt a szemem előtt. Hívtam őket, folyamatosan. Aztán egy idő után beláttam, hogy egyedül vagyok, ők már nem fognak válaszolni.

Aztán mást hallottam. Egy kis folyást. Először azt hittem képzelem. Aztán egyre erősebb volt a hang. Tudtam, ahol folyás hangja van, ott forrás lehet. Talán. Elindultam nagy nehezen, az összes erőmet összeszedve. Aztán tényleg ott volt. A szemem előtt.