Table of Contents

- A zsűri által legjobbnak ítélt történetek

- Jandosek Alena: Rendőr és/vagy férfi

- Cserni András: Jesszony és a tizennégy karátos arany birkabunda, avagy antik mítosz modern

- köntösben

- Nagy– Rakita Melinda: Akit Ámor nyila becsapott

- Cserni András: A vámpír szeretője

- Kovács Kornélia: A vágy szomszédságában

- IKREK

- témakörben,

- Crissy Seoulover: Talán a rossz a jó

- Cserni András – Nárciszvirágzás

- Kovács Katalin: A tükör titka

- Lena Hunter: Sorsdöntő találkozás

- Szalainé Erdélyi Tünde: Vészhelyzet Mezőfalván

- 3025

- témakörben,

- Cseh Betta: April bakancslistája

- Cserni András: A kadét álma

- Erdős Sándor: Szívcsillag – A Galaktikus Párosító

- Fedina Lídia: Kissé morbid történet

- Hanna J. Nagy: A kastély érintése, avagy egy

- Jandosek Alena: Dopamin

- Jánosi– Lesi Ágota: Ötven óra tangó

- Kádár Tibor: Reklám

- Katalina S. Miller: A bizalom ára

- Kíra Althea: A harmadik reggel

- Lyara Vayne: Fagyban és Árnyékban egyesülve

- Nagy Dóra: Szabadulószoba

- Oczeanus: Letöltve

- Pedro Rey: Affér a konyhában

- Soie: A kék ügy

- Szalainé Erdélyi Tünde: A szamovár rejtélye

- Taktoma: Ügynökök

- Esőtánc

- témakörben,

- Claudia W. Cross: Nyílj meg újra!

- Csillag Anna: Vitorlavadászat Szicíliában

- Fanni Sacerdoss: A viharkárosult tangó

- Gáll Júlia: Rítus tánc

- Iochom Zsolt: A harisnyakötő rejtélye Velencében

- Kíra Althea: Krémszínű képmutatás

- Nagy Dóra: A kaland ritmusa

- Natsu: A kis hableány, kicsit másképp

- Németh Nikoletta: Az éj leple alatt

- Nenszi D.: Esőtánc és más hajnali kísértések

- Oczeanus: Zuhogás

- Pedro Rey: A napló

- R. Harbinger: Sós bujaság

- Szalainé Erdélyi Tünde: Boldogság újra töltve

- Taktoma: Bizonyosság

- Mindhalálig

- témakörben,

- Andró– Vaskó Sándor: A földközi– tengeri stoppos

- Cseh Betta: A lámpás

- Déssy András: Szerepjáték

- Kovács Katalin: Játékos kedv

- Lena Hunter: Szárnyas Tükör

- Linda Penny: Csók a halál után

- Máté Szabina: Sikít a múlt

- Surovec Róbert: Gyilkosság a

- Szalainé Erdélyi Tünde: A Hold fénye

- T. Fiser Ildikó: A 13. oldal

- A 2025– ös év pályázatának zsűrije

- Dvariecki Bálint

- Garajszki Rozika

- K. Kormos Noémi

- Pálinkás Angéla

- Pintér Tünde

- Karácsony Judit

- Csörgő Iván

- Sky S.T. (Sütő Éva)

- A zsűri történetei

- Elena Honoria: Lélekszilánok

- Csörgő Iván: Isabella

- Csörgő Iván: M & M’s

- Suzanne Wolf: Jelvény mögött

- Suzanne Wolf: Bilincs mögött

- K. Kormos Noémi: Beteljesületlen szerelem

- K. Kormos Noémi: Ikrek – Ki a ”bezzeg”?

- Garajszki Rozika: Helga– Akkor is ő az igazi!

- Karácsony Judit: 3025

- Sky S.T.: Olivia Fox naplója – 2. rész

- Sky S.T.: Az apukám egy jó pasi

- Sky S.T.: Lotte elveszti a szüzességét

- Sky S.T.: Emily 2

Sky S.T. (Sütő Éva)

Erotikus Történetek Antológia

2025.

Sky S.T.

(Sütő Éva)

Erotikus Történetek

Antológia

2025

© Sky S.T. 2025. 11. 27.

Magyarországon kiadja a

HELMA Kiadó

A szerző eddig megjelent könyvei:

Vigyázat sorozat (Sky S.T.):

1. Vigyázat! Jövök!

2. Vigyázat! Nyaralok!

3. Vigyázat! Férjhez megyek!

Jó pasi sorozat (Sky S.T.):

1. A szomszédom egy jó pasi!

2. A férjem egy jó pasi!

3. Az apukám egy jó pasi!

Lotte sorozat (Sky S.T.):

1. Lotte elveszti a szüzességét

2. Bízz bennem!

Az Asperg család sorozat (Sky S.T.):

1. Emily – 1. rész

2. Emily – 2. rész

3. Apollónia

Milyen mély a mélyirodalom? (Sky S.T.)

Most főzünk vagy dumálunk? (Sky S.T.)

Most főzünk, vagy bulizunk? (Sky S.T.)

Két könyv között… az asztalon a csirke! (Sky S.T.)

Antológiák (Sky S.T.)

Erotikus Történetek Antológia 2024

Erotikus Történetek Antológia 2025

Újratervezve! Régi mesék új köntösben Antológia 2024

Újratervezve! Régi mesék új köntösben Antológia 2025.

Olivia Fox naplója sorozat (Sütő Éva):

1. Átverve

2. Behálózva

3. Meggyötörve

4. Megbosszulva

A könyvet kiadja Magyarországon a HELMA Könyvek

Cím: 2049 Diósd Hársfa utca 5/2.

Telefon: +36 (1) 8555-333

E– mail cím: info@helma.hu

Webcím: www.helma.hu

A kiadásért felel a HELMA Kiadó ügyvezetője: Dvariecki Bálint

Kiadás dátuma: 2025. 11. 27.

ISBN 978-963-639-807-1

Copyright

Borítóterv: Bakó Lilla

Szerkesztő: Sütő Éva

A szerző elérhetősége: skybook0401@gmail.com

Facebook: https://www.facebook.com/skystbook/

Szerzői jog – Copyright: 2025 by © Sütő Éva

Minden jog fenntartva – All right reserved

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy – visszakereső rendszert.

A könyv bármely részletének a közléséhez, bármilyen céllal, a kiadó írásbeli engedélye szükséges, kivételt képeznek a Helma Kiadó és az MKMT mozgalom hivatalos bloggerei, akik 600 (azaz hatszáz) karakter erejéig szabadon idézhetnek a könyvből.

Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

Erotikus Történetek Antológia 2025

Az idei témák – és egyben a történetek főcímei:

IKREK

3025

ESŐTÁNC

MINDHALÁLIG

Hogy ne legyen egyszerű a feladat, választani kellett társműfajt is az erotikához!

Krimi

Sci-fi

Paródia

Fantasy

Mindezek után már csak adni kellett egy saját alcímet a műnek, és elküldeni a pályázatot!

Az első három helyezett művei után témák szerint csoportosítva találod a többit. A csoporton belül a szerzők ABC szerint követik egymást.

Mindenkinek nagyon jó szórakozást kívánok!

Üdvözlettel:

Sky S.T. (Sütő Éva)

Johannesburg

Tartalomjegyzék

A zsűri által legjobbnak ítélt történetek

Jandosek Alena: Rendőr és/vagy férfi

Cserni András: Jesszony és a tizennégy karátos arany birkabunda, avagy antik mítosz modern

köntösben

Nagy– Rakita Melinda: Akit Ámor nyila becsapott

Cserni András: A vámpír szeretője

Kovács Kornélia: A vágy szomszédságában

IKREK

témakörben,

Crissy Seoulover: Talán a rossz a jó

Cserni András – Nárciszvirágzás

Kovács Katalin: A tükör titka

Lena Hunter: Sorsdöntő találkozás

Szalainé Erdélyi Tünde: Vészhelyzet Mezőfalván

3025

témakörben,

Cseh Betta: April bakancslistája

Cserni András: A kadét álma

Erdős Sándor: Szívcsillag – A Galaktikus Párosító

Fedina Lídia: Kissé morbid történet

Hanna J. Nagy: A kastély érintése, avagy egy

Jandosek Alena: Dopamin

Jánosi– Lesi Ágota: Ötven óra tangó

Kádár Tibor: Reklám

Katalina S. Miller: A bizalom ára

Kíra Althea: A harmadik reggel

Lyara Vayne: Fagyban és Árnyékban egyesülve

Nagy Dóra: Szabadulószoba

Oczeanus: Letöltve

Pedro Rey: Affér a konyhában

Soie: A kék ügy

Szalainé Erdélyi Tünde: A szamovár rejtélye

Taktoma: Ügynökök

Esőtánc

témakörben,

Claudia W. Cross: Nyílj meg újra!

Csillag Anna: Vitorlavadászat Szicíliában

Fanni Sacerdoss: A viharkárosult tangó

Gáll Júlia: Rítus tánc

Iochom Zsolt: A harisnyakötő rejtélye Velencében

Kíra Althea: Krémszínű képmutatás

Nagy Dóra: A kaland ritmusa

Natsu: A kis hableány, kicsit másképp

Németh Nikoletta: Az éj leple alatt

Nenszi D.: Esőtánc és más hajnali kísértések

Oczeanus: Zuhogás

Pedro Rey: A napló

R. Harbinger: Sós bujaság

Szalainé Erdélyi Tünde: Boldogság újra töltve

Taktoma: Bizonyosság

Mindhalálig

témakörben,

Andró– Vaskó Sándor: A földközi– tengeri stoppos

Cseh Betta: A lámpás

Déssy András: Szerepjáték

Kovács Katalin: Játékos kedv

Lena Hunter: Szárnyas Tükör

Linda Penny: Csók a halál után

Máté Szabina: Sikít a múlt

Surovec Róbert: Gyilkosság a

Szalainé Erdélyi Tünde: A Hold fénye

T. Fiser Ildikó: A 13. oldal

A 2025– ös év pályázatának zsűrije

Dvariecki Bálint

Garajszki Rozika

K. Kormos Noémi

Pálinkás Angéla

Pintér Tünde

Karácsony Judit

Csörgő Iván

Sky S.T. (Sütő Éva)

A zsűri történetei

Elena Honoria: Lélekszilánok

Csörgő Iván: Isabella

Csörgő Iván: M & M’s

Suzanne Wolf: Jelvény mögött

Suzanne Wolf: Bilincs mögött

K. Kormos Noémi: Beteljesületlen szerelem

K. Kormos Noémi: Ikrek – Ki a ”bezzeg”?

Garajszki Rozika: Helga– Akkor is ő az igazi!

Karácsony Judit: 3025

Sky S.T.: Olivia Fox naplója – 2. rész

Sky S.T.: Az apukám egy jó pasi

Sky S.T.: Lotte elveszti a szüzességét

Sky S.T.: Emily 2

A zsűri által legjobbnak ítélt történetek

Megosztott első hely:

Jandosek Alena: Rendőr és/vagy férfi

Ikrek témakör, erotikus krimi

Cserni András: Jesszony és a tizennégy karátos arany birkabunda, avagy antik mítosz modern köntösben

Esőtánc témakör, erotikus paródia

Második hely:

Nagy-Rakita Melinda: Akit Ámor nyila becsapott

Esőtánc témakör, erotikus sci-fi

Megosztott harmadik hely:

Cserni András: A vámpír szeretője

Mindhalálig témakör, erotikus fantasy

Kovács Kornélia: A vágy szomszédságában

3025 témakör, erotikus paródia

Jandosek Alena: Rendőr és/vagy férfi

Ikrek témakör, erotikus krimi

N

yomozó vagyok. A fajta egyik legalaposabb és legbecsületesebb példánya. Édesapám szerint rendőrnek születtem, mivel már gyerekkoromban is előszeretettel vettem fel a szigorú fakabát szerepét. Annak idején horgászni jártunk apámmal. Az öcsém, aki nálam alig öt perccel fiatalabb, édesapánk és én. Az öcsi kivétel nélkül ujjongva örült a fogásnak, míg én, ahelyett, hogy követtem volna példáját, büntetést szabtam ki az apámra amiért a halnak nyolc napon túli sérülést okozott, és a halra, amiért a szárazföldön tilosban járt. Az öcsi nem kapott büntetést, együgyű volt szegény, örültem, ha eljátssza a szemtanú szerepét. Később, amikor az öt évvel idősebb nővérem elérte a serdülőkort, nyomozni kezdtem utána. Rendre kifigyeltem, merre jár, kivel találkozik, hány cigarettát szív el. Sőt, egy idő után jelentéseket írtam a tevékenységeiről és a hódolóiról, fényképekkel és bizonyítékokkal, mint a nagyok. Természetesen mindent diszkréten kezeltem mindaddig, amíg jól bánt velem! Nem vagyok, és akkor sem voltam korrupt, de a hallgatásom időnként megért neki egy-egy tábla csokoládét, vagy némi fagyipénzt.

A történet, ami miatt most itt vagyunk, nem több, mint három éve kezdődött. Az öcsém szerelmes lett. Nem véletlenül. Első pillantásra egy egyszerű lány volt a szomszéd városból, aki semmiben sem különbözik a többitől, hacsak nem abban, hogy a combján volt egy hat centi hosszú, ikrek csillagképet ábrázoló tetoválás. Aki hisz a jelekben, valószínűleg azonnal érteni fogja az összefüggést, ám az öcsém túl együgyű volt ahhoz, hogy spirituális kapcsolódásokban, vagy karmában gondolkozzon. Ez a nő elvette mindkettőnk eszét. Először a fivéremét, majd nem sokkal később az enyémet is. Forró, nyári este volt, amikor a tesóm bemutatta kedvesét a családnak.

– Kedves Mama! Kedves Papa! Marcel! Bemutatom nektek Emmát!

Az öcsém az ajtó felé mutatott, és kézen fogva vezette be a

végzetünket a szobába. Az apám mindig szerette a szép nőket, arcáról le sem lehetett volna törölni a vigyort. Anyámat ez már rég nem zavarta. Apámmal úgy éltek, mint a tűz és a víz vagy a föld és az ég. Távol egymástól mégis egymás mellett, csendes tiszteletben.

A lány egy erősen térd fölé érő, áttetsző fehér szoknyában érkezett, amelyen keresztül jól látható volt a zöld alapon fehér pettyes bugyi. A felsőtestét fedő spagetti pántos trikó feszesen tapadt a melleihez. Kétség sem fért hozzá, hogy a jó Isten megáldotta a hölgyet mindenféle földi jóval. Darázsderékkal, szívalakú popsival, hosszú combokkal, dús szőke hajjal és nem utolsó sorban hatalmas, igéző szemekkel.

Csak én vettem észre a tetoválást a combján. Laikus szemmel nem volt több néhány összefüggéstelen pontnál. Az első pillanattól kezdve megőrültem érte és tudtam, hogy ő is ugyanígy érez. Lesütötte a szemét, amikor ránéztem, erősebben lüktetett az ütőér a nyakán, amikor a közelében voltam, a mellkasa szaporábban emelkedett, amikor megszólítottam. Az asztalnál egész este játszott velem. Körkörös mozdulatokkal fonta ujja köré tincseit, lopott pillantásokkal izgatott. A szoknyáját feljebb és feljebb húzta, apránként engedett egyre többet látnom rejtélyes tetoválásából. Mintha csak tudatni akarta volna velem, hogy ami a szoknya alatt van, az elkerülhetetlenül utol fog érni, legyen szó az ágyékáról, vagy a karmáról, amire a combján díszelgő jel utalt.

A történetnek csúfos vége lett! Egy napon, a rendőrségről kifelé jövet megcsörrent a telefonom.

– Marcel! Emma vagyok! Fontos megbeszélni valóm van veled. Találkozhatunk?

Az egész család tudta, hogy az öcsém üzleti úton van Kínában. Minden magányos este arról álmodoztam, hogy egyszer eme szőke gyönyörűség lába között találom magam, mégsem voltam képes elsőre igent mondani.

– Jobb lenne összefutni egy kávézóban. Nem gondolod? – vág–

tam vissza határozottan.

– Ugyan Marcel! A fivéredről van szó! Bízz bennem, kérlek! –

hangjában volt valami kéjes és kedves.

Jó emberismerő vagyok, de itt sajnos megbuktam.

– Ma este ráérek. Hatkor jó lesz? – kérdeztem, és ezen a ponton a józan ész reménye is elveszett.

– Köszönöm Marcel! – hangzottak el Emma hálával töltött szavai zárásként, majd egy sóhaj kíséretében letette a telefont.

Mit tehettem volna?

Féltem, hogy az este rossz irányt fog venni, mégis minden porcikámat alaposan megmostam a zuhany alatt, mielőtt elindultam. Miközben feromonos parfümmel fújtam a testem, folyton azt kérdezgettem magamtól, vajon megőrültem– e. Tele voltam ellentmondással, az elmém olyan volt, akár egy kettéhasadt alma, aminek az egyik fele édes levet engedett, a másik kukacos volt és rothadt.

Pontban hatra értem a házukhoz. A fivérem kocsija a beállóban volt. Az izgalom zúgott bennem, akár egy vad méhraj, ezért nem volt időm foglalkozni a tudatalattimból érkező gyanakvó sugallatokkal. Kopognom már nem kellett. Az ajtó kinyílt és az álmaim nője – aki akkor már a fivérem menyasszonya volt és még sok minden más is –, ott állt egy szál neglizsében az ajtóban. A számban összegyűlt nyál lassan folyt le a torkomon. Figyelnem kellett, nehogy a szám szélén távozzon!

– Marcel! – ujjongott Emma örömében, amikor meglátott. – Pontos vagy, ezt szeretem!

– Nem maradok sokáig, kérlek fogjuk rövidre! – válaszoltam szigorú hanglejtéssel, de a következő mozdulattal már bent is voltam a lakásban.

– Az öcséd csak egy hét múlva jön! – kacsintott rám kacéran.

Alávaló nőszemély! Biztos voltam benne, hogy el akar csábítani. Miközben folyamatosan rágta az agyam a kérdés, hogy miért állt a fivérem kocsija a behajtón, a nadrágomban bomba készült robbanni. Emma a nappaliba vezetett. A kanapé mellett csak egy kis állólámpa égett, az asztalon édességek és italok sorakoztak.

– Mi ez az egész Emma? – adtam hangot a gyanakvásomnak.

– Eljött a mi időnk Marcel! Régóta vártam ezt a pillanatot! Nem volt könnyű elérnem, hogy egyszer kettesben maradhassak veled.

– Az öcsém elutazik és te máris ráugrasz az ikertestvérére?

– Az első perctől kezdve, ahogy megláttalak, akartalak!

Felbontott egy üveg pezsgőt és leguggolt a kandallóhoz. Amíg nem figyelt, a telefonomért nyúltam és elküldtem egy SMS-t.

Az áttetsző neglizsén keresztül láttam, ahogy a gerince végigfut a hátán. A csigolyák sziluettje egytől-egyig kidomborodott, a hibátlan gerincoszlop észrevétlen tűnt el a szívalakú fenék domborulatai közt. Nem bírtam magammal! Izgalmam kezdett látványos lenni, gyanakvásom pedig egyre erősebb. Magamhoz vettem két pohár pezsgőt. Az egyiket fenékig lehúztam, a másikkal a kandallóhoz léptem és lassan csepegtetni kezdtem a nyakára és a nőiesen lefelé ívelő vállára. Felállt, felém fordult majd heves csókolózás közben, egyenesen a számba mondta:

– Eljött az én időm!

Fogalmam sem volt mit akart ezzel mondani, de a szenvedély hevében nem is érdekelt. Régóta nem volt dolgom nővel, mégpedig miatta. Csak róla álmodtam, csak őt figyeltem, mindent tudtam róla, és mégsem tudtam neki ellenállni!

A kandallóban izzott a parázs, akárcsak a nadrágomban. Ahogy a combja közé nyúltam, éreztem, hogy kezdődik a játék! Nincs visszaút, bármilyen gondolatok is kavarogtak a fejemben, a lába közt lévő nedvesség elsőbbséget élvezett.

A bennem lévő nyomozó harcolt a nő bája ellen, de a férfi nem tudott többé ellenállni. A ruhák szinte varázsszóra hullottak a földre s mi ott álltunk egymás előtt anyaszült meztelenül. Ahogy a jobb combját a csípőmre emelte, egy pillanatra megvillant a szemem előtt az a bizonyos tetoválás.

Nem volt több kétely! Ő az! A hátamon végigfutott a borzongás, ami egyenesen a harcra kész férfiasságomba csapott. Bal kezemmel elkaptam a másik combját, felemeltem őt és a kanapéra tettem.

– Ha te vagy a végzetem, hát legyen! – sziszegtem a mellébe fúr-

va arcomat. Habzsoltam őt. Csókoltam és faltam, amíg már a teljes testét nyálas réteg borította, a lába ujjától a homlokáig.

– Térdelj fölém! – kérte, miközben vérvörös körmeivel az oldalamba markolt.

A fejéhez térdeltem. Férfiasságomat még sosem láttam ilyen erősnek, szinte ijesztő volt, hasonlított egy húsz centire kihúzott colostokhoz. Úgy vette a szájába, hogy közben végig a szemembe nézett. Nyakán duzzadtak az erek, ahogy mélyen a torkába engedte. Nem voltam már fiatal, de még sohasem éltem meg ilyen profi orális szexet.

Bármennyire is izgató volt, elvettem tőle a játékszerét. Ideje volt ellátnom a szőke, hosszúcombú végzet baját. A hasára fektettem, kezemmel széthúztam szívalakú fenekét és egy hirtelen mozdulattal behatoltam a nedves, puha környezetbe. Felsikoltott, de hangja kéjes volt és játékos. Nem bánta, hogy erős férfiállatként tettem őt magamévá, piros foltokat hagyva rugalmas fenekén. A tenyerem csattogó hangja és a ringatózó táncot lejtő csípője túl sok volt számomra.

Nem bírtam tovább! Az ájulás határát súrolva borultam a kanapéra, miután a popsiját kissé megemelve eljuttattam a csúcsig. Először ő, majd én! Akár a filmekben! Az orgazmus okozta endorfin sokk és a heves szex illata a fellegekbe emelt. Aztán ittam egy kortyot az asztalra készített vízből és a többire nem emlékszem.

Reggel egy pincében, székhez rögzítve ébredtem. Körülöttem mindenhol gázpalackok. A fivérem a velem szemben lévő székhez volt kötözve. Összemosolyogtunk. Amikor Emma besétált az ajtón egy gyufával a kezében, meg sem lepődtem!

A rendőrség két éve nyomozott egy nő után, aki ikerpárokra utazott. Évekig játszott velük szerelmi játékot, majd az utolsó pillanatban, válogatott kegyetlenséggel végzett velük. A kis huncut! Engem is elindult volna felrobbantani, na meg szegény együgyű öcsémet, csak elfelejtett valamit. Rendőrnek születtem! A nyomában voltam és az öcsémet kihasználva elkaptam.

Az SMS-nek köszönhetően reggelre már hemzsegtek a ház előtt a rendőrök. Berontottak, a szépséget falhoz állították, megbilincselték és egy irodai székhez kötözték, amíg biztosították a helyszínt. Pár perccel később a kollégám, Mark Snail[1] is megérkezett. Gatyába ráztam magam, ránéztem és egy laza mozdulattal a székre mutatva így szóltam:

– Csigabiga told ki!

Cserni András: Jesszony és a tizennégy karátos arany birkabunda, avagy antik mítosz modern

köntösben

Esőtánc témakör, erotikus paródia

E

gyszer volt, hol nem volt, a belpesti bérházakon is túl, élt egyszer egy szatócs, akinek semmi köze a jelen történethez, de busás összeget nyomott a kezembe, hogy reklámozzam az Érctehén Szatócsboltot. Príma áruik vannak, tényleg. Még Jesszony is ott vásárolt be a nagy útja során…

Mi? Hogy kicsoda Jesszony? Jaj, a teringettét, hát minden történetet Léda tojásainál kell kezdenem? Még szerencse, hogy nem Adyéinál, lenne ám pironkodás… Hagyjuk is, térjünk a tárgyra: Jesszonyra!

Jesszony amolyan modernkori hős, huszonegyedik századi hérosz. Bámulatos ügyességgel kerget el mindenféle szörnyű alakokat, megfutamodna előle a néma oroszlán is, ha Hergelős meg nem fojtotta volna tíz éve. E képességének oka nevének eredete is egyben: olyan csúf szegény a csálé fogaival, lapáttenyerével s kancsal szemeivel, hogy amikor bárki észreveszi, rémülten kiált fel:

– Jesszony! – majd menekül is.

Ő tehát Jesszony.

Vígan élte életét, mígnem egy nap fel nem kereste őt a mucsaröcsögei közjegyző.

– Fiam, van egy jó, egy rossz és egy borzalmas hírem. Kezdem a borzalmassal: nem ez az utolsó alkalom, hogy látnom kell ezt a madárijesztő-ábrázatod. Ugyanis apád meghalt – ez a rossz hír. S a jó, hogy rád hagyta mind a négy luxusingatlanját, egy magángépet, kötvényeket és egy zebracsordát. Azonban a végrendelet tartalmaz egy meghagyást: csak akkor örökölsz, ha visszaszerzed a családi örökség részét képző, tizennégy karátos arany birkabundát Atlétás öregbátyádtól.

– De hát ő nagyon messze lakik! – nyafogott Jesszony, mert nem csak ronda volt, lusta is. – És azon a szakaszon felújítják a síneket és az utakat, csak vonatpótló buszt pótló terepjárót pótló mentőhelikoptert pótló szénásszekerek közlekednek. Amikre ráadásul helyjegyet kell váltani.

– Miért nem kérsz segítséget más hősöktől? Ez egy hatalmas küldetés. Legendává válhat, aki sikerrel jár. Hívd a héroszokat, s együtt megoldjátok!

Jesszony szeme felcsillant. Máris sokkal rózsásabban látta a helyzetet – s a közjegyző is, mert úgy sejtette, jó időre megszabadult ettől a bányarémtől. Egyébként se volt sok kedve ehhez a kabaréhoz. A reménybeli örökös nagy csinnadrattával körbejárta Mucsaröcsöge és környező falvak kocsmáit, s összeszedte az ötven legbátorabb kocsmahőst. Ilyen epikus úthoz menő járgány dukál, kipofozták hát az egyik legmélyebb torkú ivó, Hergelős kamionját, amivel híres tizenkét melóját is végezte.

– Átmegy ez az óceánon is – ütögette meg a jármű oldalát a gazdája.

Minthogy a kamion az Argus névre hallgatott Hergelős kedvenc sörmárkája után, a vállalkozó szellemű héroszok magukat argusautáknak nevezték – no meg amiatt, mert mind Argust ittak, mást nem mértek a kocsmákban.

Az argusauták útja árkon-bokron, kátyún-gödrön át vezetett. Útközben el-elhagytak pár alkatrészt, majdnem összezúzta őket egy ütemre csapódó, elromlott sorompó, s a kerekesgörénytelepi szatócs is megállította őket:

– Szia Uram! Toronyórát lánccal? – kínálta portékáját egyenesen

Jesszonynak. A kapafogú hős megvette, mert miért ne? Legfeljebb jó lesz szuvenírnek.

Ezek után csak egyszer álltak meg. Mosdószünetnek szánták, ám leszállva megdöbbentő látvány tárult a szemük elé. A messze földön híres, kivénhedt nőcsábász, Finnyás kuporgott hat kegyetlen hárpia, az exanyósai gyűrűjében. Nem téves a többes szám: Finnyás csábítással töltött hosszú élete alatt hat nővel kelt egybe, majd vált el tőlük, de csapodár életéért utolérte a büntetés: exanyósai szövetkeztek ellene, s azóta a nyakára jártak.

– Add vissza a lányom szüzességét! – rikácsolt az egyik.

– Masszírozd meg a tyúkszemem a bal kislábujjamon! – így a másik.

– Mutasd szépen azt a híres kígyót az alsóneműdben, te mihaszna! Hadd metszem le a kisollóval! – vihogott a harmadik.

Bizonyára a többiek is hasonlóan kedveseket mondtak volna, ám ekkor Jesszony (aki utoljára akkor volt nővel, mikor egy vak nősténykecske az orra előtt aludt el három éve) készségesen közbelépett.

– Jól hallom, a hölgyek sztriptízműsorra vágynak? Akkor figyeljenek! Ettől garantáltan eltátják a szájukat!

Azzal minden ruhát levetett magáról, s oly kecses táncba kezdett, mint egy csípőprotézises víziló. A hat öreg hölgy szeme elkerekedett. Még nem döntötték el, hogy megbotránkozzanak, megrémüljenek vagy jót röhögjenek. Agyuk lefagyott a látványtól.

– Úgy pörög a pöcörője, mint egy propeller – suttogta az egyik.

– És úgy néz ki, mint egy kiszáradt földigiliszta – tette hozzá a másik.

– S olyan bozontos, mint egy ázott komondor – így az utolsó.

A hat hölgy sokkot kapott, Finnyás pedig eloldalgott. Hálája jeléül (és azért, mert ő nem szereti) ott hagyott Jesszonynak egy tál krinolint sárgarépapürével. Hősünk ezt is eltette, majd társai javaslatára újra felöltözött, s közben azt remélte, összefutnak még hölgyekkel, s ők bevállalósabbak lesznek a hat mamókánál.

Laza három órával a kalandos mosdószünet után, megérkeztek a távoli Egérbélgörcsfélegyháza nevű falucskába, ahol Atlétás, a polgármester, kiskirályként uralkodott. Névadó, izzadt atlétatrikójából kibuggyanó méretes pocakján nyugtatta kezét, miközben fogadta az argusautákat.

– Szóval a bunda kell? – dörmögte. – Ára lesz!

– Mondd, mi az! – felelte Jesszony.

– Először is: ha átadom, többé nem tolod ide ezt a ronda képedet, mert olyan csúf vagy, hogy a baromfiudvarom is impotens lesz tőled. Másodszor: mivel ez a falu dísze, kérek a helyébe valamit, ami lehet az új jelképünk. Harmadszor: kicsúsztunk a költségvetésből pár hónapja, a bundát el kellett zálogosítanom, úgyhogy magad kell visszaszerezd.

Jesszony egy pillanatra megijedt. Az első két feltétellel nem volt gondja; ő se akart idejönni ezután többet, a láncos toronyórát meg percről percre giccsesebbnek találta, hezitálás nélkül adta át Atlétásnak. No de hogy egyedül szerezze vissza? Az olyan fárasztó…

Szerencsére gyorsan akadt váratlan segítője. Mikor a toronyórát pakolták le az Argusról, megjelent Atlétás egyetlen leánya, a boszorkányos természetéről messze földön híres Média hercegnő. Ahogy meglátta Jesszonyt, egyből… rátört a hányinger. Most komolyan, bárki azt hitte, beleszeretett? Nem ecseteltem eleget, milyen rémisztően csúf szegény?

Hányinger ide vagy oda, tudta azt is, nem lesz jobb esélye férjet fogni. Aki ilyen ocsmány, annál nem állnak sorba a lányok, meg fogja hát becsülni őt, még ha próbára is teszi az idegeit. Egy szó, mint száz, Média számító… izé, megfontolt és felelős döntést hozott.

– Segíthetek, szépfiú? – rebegtette meg hatcentis műszempilláit Jesszony előtt. Ő körülnézett, hogy vajon kihez szólhat. Kellett pár perc, mire leesett a tantusz. Erre elpirult.

– Még senki se… hazudott nekem ilyen kedveset – mondta.

– Ó, drága, ennél sokkal szebbeket is fogok neked hazudni… azaz mondani, ha nőül veszel! Pont az ilyen srácokra bukok. Kancsalság-fétisem van.

– Tényleg? – csillantak fel az említett kancsal szemek.

– Akár most is bebizonyítom… S utána azt is elárulom, hogy

járhattok túl a zálogos eszén. Csak tégy magadévá!

Jesszony nem késlekedett! Félt, hogy Média meggondolja magát. Pedig dehogy gondolta volna! Csak be akarta biztosítani a jövőjét. Ha teherbe esik tőle, nem hagyhatja őt el, vagy olyan apasági pert akaszt a nyakába, hogy a fia is azt fizeti majd… Vagy valaki más. Inkább valaki más!

Egy bokor viszonylagos rejtekében megszabadultak minden textiltől. Jesszony kocsányon lógó szemekkel nézte Média inkább szilikonból és botoxból, mint szerves összetevőkből álló testét, a leendő ara pedig azon gondolkodott, szóljon-e reménybelijének, hogy ágyékán egy ázott pulikölyök kapaszkodik, amiből egy girnyó pióca szívja magát kövérre, s igen gyorsan hízik… Majd elpirult, mikor rájött, az nem puli s nem pióca.

Az elkövetkező részletekbe nem mennék bele, mindenkinek a kedves fantáziájára bízom.

Legyen elég annyi, hogy mire véget ért a vad és heves nász, három év felgyülemlett hímterméke cserélt gazdát egy gejzír hevességével, több alkalommal!

Jesszony arra gondolt, ez sokkal jobb volt, mint a kecskével, de bölcsnek látta nem megosztani e megállapítását Médiával.

– Most, hogy a természet ősi törvényei szerint eljegyeztük egymást, segítek neked – mondta öltözködés közben Média. – A zálogos egy vén kajszifára kötözve őrzi a tizennégy karátos arany birkabundát. Csak úgy szerezheted meg, ha kertészként jelentkezel be nála, rozsdás ekéjével felszántod a veteményest, elülteted hat nagyivó lapátfogait, s mikor abból cefrefa nő, a termést learatod, pálinkát főzöl és a föld alá iszod a zálogost. Ezután a kajszifához mész, s megeteted a tövében lapuló sárkányvakondot krinolinnal és sárgarépapürével, s míg jóízűen lakmározik, lenyúlod a bundát, utána pedig összeházasodunk és felvesszük az első házasok adókedvezményét.

Jesszonynak tetszett a terv; mindent pontosan úgy csinált, ahogy Média mondta. A rozsdás ekével meggyűlt a baja, de szerencsére pont arra kószált két kóbor ökör, akiket meglasszózva az eke elé fogott. Onnantól csak haladnia kellett mögöttük, s azok bőgve iszkoltak előle. Elvetette a lapátfogakat, mikor kész lett a szántás. Gyorsan kisarjadtak a cefrefák, melyek bájosan rothadó termését leszüretelte, s megfőzte a pálinkát.

A zálogost könnyű volt a pad alá inni, mert ahogy rájött, Jesz-

szonyt nem csak képzeli ilyen rondának az alkohol miatt, hanem tényleg jó csúf, menten elájult.

Maradt a sárkányvakond!

Ez fene egy jószág: vak, de tüzet okád amerre csak nem lát. Megközelíteni is veszélyes. Jesszony ezért egy vasvillával löködte a bestia elé a krinolint és a pürét (hála érte Finnyásnak!), s mikor az éhes állat falni kezdett, fogta a bundát, s eliszkolt.

Az argusauták éljeneztek.

Küldetésük sikerrel járt. Nevetve, vedelve és sztorizgatva tértek haza (egyedül Orfikusz, a sofőr maradt józan, amit nagyon bánt, mert csak részegen volt mersze énekelni, amit egyébként nagyon szeretett).

Mucsaröcsögén a közjegyző elintézett mindent, amit kell, s Jesszony azután gazdag ember lett! Immár egy nőt se zavart, hogy csúf, mégse lépett félre soha. Valami titokzatos oknál fogva az összes hölgy, aki felbukkant a közelében, rövidesen nyomtalanul eltűnt. Valószínűleg erről Média többet tudna mesélni, de hát olyan ronda dolog az alaptalan gyanúsítgatás, mint a friss feleség férjura.

Itt a mese vége, fuss el véle, a bevezetésben említett szatócsbolt közepébe, ahol a héten akciós a toronyóra, s láncot is adnak hozzá!

Nagy-Rakita Melinda: Akit Ámor nyila becsapott

Esőtánc témakör, erotikus sci-fi

E

z hihetetlen!

Lídia hanyatt dobta magát a széles kanapén. Arca kipirult, ragyogó mosolyt villantott barátnőjére.

– WOW! Soha nem láttalak még ennyire feldobva. Elárulod, mi

történt? – csodálkozott rá Zoé.

A két nő barátsága még az óvodában kezdődött és tökéletesen ellentétes külsejük és eltérő személyiségük dacára állta az idő próbáját. Lídia színészetet tanult és jobban vonzódott a kabaréhoz, mint a drámai műfajokhoz. Szabadúszó művészként játszott színházakban is, de népszerűségét főként csodás megjelenése és szórakoztató tehetsége alapozta meg. Eredendő szépségét a modern kozmetikai technológiáknak köszönhetően szinte tökélyre fejlesztette. Aranyszőke hajának lágy hullámai a derekáig omlottak alá, arca körül huncut tincsek repkedtek. Karcsúságát különleges szabású ruhákkal emelte ki. Ránctalan arca állandó derűt sugárzott egy meglehetősen drága beavatkozás eredményeként. Ezt, és még sok hasonló luxust, könnyedén megengedhetett magának, mert nagyon jól keresett.

Zoé kissé visszafogottabb megjelenéséhez hozzátartozott a sötét Kleopátra frizura, az egyszerű smink. Puha anyagú szürke nadrágkosztümöket viselt színes ingblúzokkal, amelyek nem tudták elrejteni dús kebleit. Az elismerő férfi tekintetek őt sem kerülték el. Fő erősségének azonban éles esze és summa cum laude doktori diplomája számított. Vezető tudományos kutatóként dolgozott egy széles spektrumú katonai fejlesztésekkel foglalkozó cégnél. Barátnője izgatott hívása csalta ki laborjából ezen a napon.

– Megtaláltam a tökéletes pasit! Gyönyörű, kedves, imádnivaló. Ahogy megláttam úgy éreztem, Ámor nyila a szívem közepébe talált!

Lídia arcán áhítat honolt.

– Ámor? A szíved közepébe? – Zoé kíváncsian vizsgálgatta barátnője arcát. – Az hiszem, érdemes lenne elölről kezdened, hogy értsem, miről beszélsz! Napok óta nem hallottam felőled, most meg valami Ámorról hablatyolsz! Tudod drágám, én a tények embere vagyok. Amúgy addig is, amíg elregéled a történetedet, jólesne egy koktél!

Lídia elengedte füle mellett barátnője óhaját, aki egy kis vállrándítás után a kiszolgáló panelhez lépett. Egy ideig csak álldogált előtte, majd megérintette a Zoé kedvence ikont. Csak azután fordult vissza, hogy a Sex On the Beach koktél megérkezett. Közben Lídia megállás nélkül mantrázta a magáét.

– Ez a férfi egy igazi, hús-vér csoda! Ahogy először rám nézett, majdnem elolvadtam!

– Hol találkoztál vele? – érdeklődött nem túl lelkesen Zoé.

– A bárban, ahol keddenként fellépek. Már ahogy hozzámért, tudtam, hogy ez a pasi kell nekem!

– Hús-vér, aha. Szóval már az első találkozásnál letapizott. Kicsit gyorsnak tűnik! – szólt közbe a koktélt kortyolgatva barátnője.

– Jaj, ne szívd már egyből a véremet! Hallgasd inkább meg, hogy történt! Emlékszel arra az új pincér droidra, amit a múlt héten teszteltek? Szóval egy bepiált barom a görgői alá gurított egy biliárdgolyót. Az a szerencsétlen meg éppen mellettem dőlt el, mint egy zsák, a tele tálcával. Az egész hátsómat beterítette sárgarépapürével meg ketchuppal. Pont az a cuki, szűk lasztexnadrág volt rajtam, amit együtt vettünk a múlt héten. Hirtelen azt sem tudtam, hol vagyok a döbbenettől! És akkor egy állati jóképű fazon odalépett hozzám, a szemembe nézett és diszkréten annyit mondott: segítek kisasszony! Majd lehajolt és a térdhajlatomról elkezdte letörölgetni azt a szmötyit. De olyan finoman, hogy majd elaléltam! Tényleg, te tudtad, hogy a térdhajlatunk is erogénzóna?

– Persze! Meg a lábfej is. Mit gondolsz, miért kérek mindig teljes testmasszázst Robitól, a wellness masszőrétől? Folytasd! Mi volt tovább?

– Még fel sem ocsúdtam, már a fenekemnél tartott! A sárgarépapüré egy jéghidegen tálalt specialitása a klubnak, de ahogy hozzámért, úgy éreztem, mintha akkor vették volna le a tűzhelyről. Még a bugyi is majd leolvadt rólam!

– Azt a…! Nem vagy semmi! Te mindig ennyire készen állsz? Én is odavagyok a szexért, de ennél azért több előjátékra van szükségem! Na, folytasd! Piszkosul kíváncsi vagyok, miféle alakot újítottál be!

– Fantasztikusat! Ha látnád! Egyszerűen gyönyörű! Magas, kisportolt, erős keze van, de a tapintása lágy. És a feneke! Életedben nem láttál ilyen tökéleteset!

– Hűha! Olyan, mintha egy szoborról beszélnél!

– Elég kreatív szobor – mondta ragyogó szemmel Lídia. – Csak attól, hogy rágondolok, már elönt a nedvesség! Amikor megsimogatta a fülemet…

– A füledet? – vágott közbe Zoé. – Úgy érted, hogy miután végigtaperolta a hátsódat, a füledet vette sorra?

– Hát, most, hogy így mondod, tényleg furának tűnik! Biztosan oda is fröccsent a püréből!

Lídia kicsit elbizonytalanodott, de folytatta.

– Közben odajött a főnök és sürgetett, menjek átöltözni! Kicsit idegesen beszélt, mert aznap volt az új műsorunk, az Esőtánc premierje. Már mindenki teljes harci díszben toporgott a színfalak mögött, én meg csak arra tudtam gondolni, látom-e még azt az álompasit.

– Na, jó! Ugorjunk! Nyilván láttad, különben nem olvadoznál ennyire. Még aznap hazacipelted? – Zoé kérdése inkább állításnak hangzott.

– Persze! Szerencse, hogy a légitaxik önvezetők, mert már ott kis híján elájultam a gyönyörtől, amikor minden előzetes figyelmeztetés nélkül elkezdett a cickóimmal játszadozni.

Zoé különös tekintettel figyelte barátnőjét. Észrevette, hogy azok a bizonyos cickók még mindig emlékeztek a légitaxis utazásra. Ugyanakkor valami sajnálkozásféle bujkált a tekintetében. Ha Lídia nem csak magára figyel, talán észre is veszi.

– Mondd csak, van neve is annak a fickónak? Egyáltalán beszélgettetek is a nagy eufóriában?

Kissé nehezen ugyan, de Lídia végül kibökte a nevet.

– Neve? Ja, igen, van! Matthew. Matthew James.

– Szóval hazavitted és ágyba bújtatok?

– Hazavittem, de csak a kanapéig jutottunk. Szüntelen gyönyör volt a karjában lenni! Tökéletesen ismert minden érzékeny pontot a testemen. Mintha leltározott volna, sorra vett mindent: először a simogatás, azután apró csókok, a szám, a kézfejem, a hónaljam, a combom kívül és belül…

– Muszáj ezt nekem végig hallgatnom?! – szakította félbe Zoé,

mert kezdett elege lenni a felsorolásból.

Úgy érezte, már-már az ő testét simogatja végig az a valaki! A szívverése felgyorsult és egyre szaporábban vette a levegőt. De eközben ő tudott valamit, amit a barátnője nem!

Feltett hát egy újabb kérdést.

– Ez a csoda férfi az ágyban is fenomén volt?

– Különös, hogy pont ezt kérdezed! – csodálkozott rá Lídia. – Nem, vagyis nem jutottunk el az ágyig…

– Nem mondod, hogy bevetette az összes létező előjátékot és a célegyenesben faképnél hagyott?!

– Nagyjából igen! Volt egy szerkentyű a bal csuklóján. Mint egy régi karóra, amit akkoriban hordtak az emberek, amikor még nem kapott mindenki születésekor személyi csipet. Már éppen harmadszor jutottam volna fel a csúcsra, amikor az az izé elkezdett csipogni. Erre ő felpattant és kimasírozott a szobából!

– Szó nélkül?

– Nem! Valami olyasmit motyogott, hogy lemerültem, megyek. Azóta nem jelentkezett. Ezért hívtalak!

– Ezért? Mit tehetnék én?

– Segíts megkeresni! Akarom azt a pasit! Kell nekem! Akár férjül is veszem, de nem akarom elveszíteni!

– Miért gondolod, hogy én tudok segíteni?

– Azt mondta, egy kutatóintézetben dolgozik.

Itt Lídia elakadt egy pillanatra.

– Vagy… de ez hülyeség! Lehet, hogy ott lakik? Nos, te otthon vagy azokban a körökben, nyilván ki tudod deríteni, hol találom meg!

– Lídia, figyelj rám! Megkaptad életed legfantasztikusabb szex élményét. Mit akarsz még? Toronyórát lánccal? Felejtsd el! Hidd el jobban jársz!

– Ó, te álnok kígyó! Mi a fenét akarsz toronyórákkal meg láncokkal? Talán már tudod is, ki az? És magadnak akarod!? Miért is meséltem el neked? Azt hittem, barátok vagyunk!

A nő felsírt és majdhogynem nekirontott a másiknak.

– Állj már le, te ostoba tyúk! Nem érted, hogy jót akarok neked?

– Jóóót?! Te egyszerűen irigy vagy! Gyűlöllek!

– Szíved joga, hogy gyűlölj! Nem én tehetek róla, hogy a te csodapasid nem ember!

Zoé megpróbálta átölelni barátnőjét, de az kitépte magát a karjai

közül.

– Mi az, hogy nem ember? Nem is ismered és ilyeneket mondasz róla!

– Valóban nem ismerem, de tudom, hogy ő egy android. Te pedig ki nem állhatod az efféléket.

– Android? Képes vagy ilyet hazudni nekem? – sírta el magát Lídia megint, de mintha már valami kételkedés befészkelte volna magát az agyába!

Néhány dolog, ami addig nem is tűnt fel neki.

– Miért állítasz ilyen marhaságot? – kérdezte kétségbeesetten.

– Tudom, hogy az egyik team az intézetben, egy speciális feladaton dolgozott. Olyan férfi-helyettesítő kifejlesztésén ügyködtek, ami képes tökéletesen elbűvölni egy nőt. A mi világunkban még mindig sokan élnek magányosan. Úgy gondolták, volna rá kereslet. Ő egy prototípus!

– Aha! És a prototípusaitok szabadon szaladgálnak a városban? – érdeklődött keserű mosollyal Lídia.

– Általában nem! De tegnapelőtt történt egy rendszerhiba, így jutott ki Matthew. Amúgy a neve valójában egy szóvicc, amit a laborasszisztensünk talált ki. Matthew, mint Isten ajándéka és James, mint helyettesítő. Elismerem, egy kicsit béna, sőt, sznob szóvicc, de azért jobb, mint amit a fejlesztők adtak neki, a Randi2222 – rándította meg vállát Zoé. – Néhány órával ezután begyűjtötték a csavargót és most azon dolgoznak, hogy kinyerjék a memóriájából, hogy hol járt és mit csinált!

Lídia a magyarázat végét már alig hallotta. Összeroskadva ült a kanapén és könnyeit törölgetve motyogott magában.

– Pont egy android…, és éppen nekem kellett összeakadnom vele!

Végül dühösen felkiáltott.

– Az a nyavalyás Ámor ezúttal alaposan mellétrafált!

Cserni András: A vámpír szeretője

Mindhalálig témakör, erotikus fantasy

S

űrű sötétség borult az Elhagyatott Erdőre. Újholdas éjszaka volt, amikor csak a csillagok szórják halovány fényüket a világra. Bolond az, ki ilyenkor kel útra – mondják a környékbeliek. Mégis kocsizörgés verte fel az éji némaságot.

A batár az erdő mélyébe tartott négy utassal. Ha tehették volna, napvilágnál kerekednek fel, de akit meglátogatni szándékoztak, csak a kísértetek óráján merészkedik elő kastélyából – az erős fény halálos rá nézve. Messze jártak még úticéljuktól, mikor a lovak nyerítve felágaskodtak, majd megtorpantak. A kocsis nyugtatta őket, de hangja őszintétlenül csengett. Sejtette, miért riadoznak.

– Innentől én viszem tovább! – lehelte egy túlvilági hang a kusza sötétből.

A kocsis meresztette szemét, s nagy nehezen kivette egy ember-

szerű alak sziluettjét. Az Ősökhöz fohászkodott halkan.

– Ők nem segíthetnek rajtad, a suttogással pedig magadat csapod be – szólt újra higgadtan az alak. – Élesek az érzékeim. Add át, ami az úrnak jár a vérszerződés szerint, s távozz!

A kocsis nem késlekedett tovább. Lepattant a bakról, s megzörgette a batár ajtaját.

– Elénk jöttek! – szólt be. – Adjátok a fiút!

Mintha leprás beteg lenne, úgy löktek ki egy megkötözött, ke- gyelemért könyörgő fiatalembert. A kocsis jóformán húzta maga után, majd lökött egyet rajta.

– Ne hagyjatok itt! Könyörüljetek! – kiabálta.

– Itt nekünk nincs szavunk! S jobb, ha téged visznek, mint minket, molema! – rázta le a kocsis, majd visszaült, s vágtára ösztökélte a lovakat.

Azok nem kérették magukat, iszkoltak a faluba. Az ifjú kiáltozva botladozott utánuk, mígnem egy erős kar felkapta, s vállára vette. Úgy vitte, mint egy zsákot.

– Ha sikongatsz, kitöröm a nyakad! – közölte.

Erre ő elhallgatott. Hordozója szédületes sebességgel száguldott végig az erdőn. Pár minuta alatt elérték úticéljukat. A soktornyú, öreg kastélyt betakarta a sötét, alig látszott. Vajon megérem a reggelt, hogy vessek rá egy pillantást? – tűnődött.

Beértek. Díszes előtérben álltak, a padlón szőnyeg, a falon fáklyák és festmények. Aki idáig hozta, most letette, s eltépte köteleit. Végre láthatta, ki az. Sápatag bőrű férfi volt, középkorúnak tűnt, izmos, szikár alkat. S mégsem ember: hegyes fogai lebuktatták, mikor megszólalt.

– A nagyúr elé kísérlek – mondta. – Immár az ő tulajdona vagy! Nem szökhetsz el, nem szegülhetsz ellen neki! Bármelyikkel próbálkozol, kemény büntetésre számíthatsz. Egy rossz mozdulatot sem akarok! Világos?

– Igen – felelte halkan az ifjú.

A férfi elindult a lépcsőn, ő a nyomában. Sokat mentek fölfelé, majd végig egy folyosón, mikor elért egy ajtóhoz, amin benyitott. Intett az ifjúnak, menjen be. A vaskos fa halkan csukódott be háta mögött. Meglepően otthonos hálószobában találta magát. Baldachinos ágy, kandalló, súlyos bársonyfüggönyök, dézsa… S vele szemben egy karosszék, melyben egy kortalan, szépséges férfi ült. Lerítt róla, hogy szintén vámpír, s életében előkelő lehetett. Az egyszerű fehér ing és fekete nadrág is elegánsan álltak kecses, erős testén. Barna haja vállára omlott, éles vonások adtak karakteres keretet halovány arcának, melyből szénszínű, eleven szemek figyelték az ifjút.

– Ősök hoztak Fenyőfokban, fiú! Hogy hívnak? – szólította meg dallamos hangon.

Mennyivel másabb volt ez, mint a fogdmegjének síron túli sziszegése!

– Balent Bruin… uram.

– Töröd a nyelvet. Az Álcán túl születtél, igaz?

– Igen, uram! Tizenhat évesen szöktem el otthonról. Véletlen találtam rá egy szökőkapura, átjöttem… Beilleszkedtem a faluba, megtanultam mindent, amit kell…

– Bizonyára így volt. Meghallgatom majd a történted, Balent.

Előbb azonban mosd le magadról az út porát! Készíttettem vizet.

Az ifjú gyanakodott. Ha rövidesen kiszívja a vérét, miért bánik vele ilyen figyelmesen? Vagy csak nem akarja, hogy izzadságízű legyen a vacsorája? Ellenkezni azonban nem mert, megköszönte hát, s vetkőzni kezdett. Érezte, hogy a vámpír tüzetesen végignézi.

– Látom, végigcsókolta tested a Nap s megedzett a szántóvető élet – mondta. – Szép vagy és fiatal! Csodálatraméltó. Hányadik évedben jársz?

– A huszonkettedikben, uram – felelt Balent, miközben belemerült a vízbe.

Kellemesen meleg volt. Szappant is tettek mellé.

– A legszebb évek. Bánom, hogy nem akkortájt változtam át! Bár a harminckét esztendős test is szép, ha figyelnek rá, még így, hatszázhatvanhat év után is – nézett elmerengve maga elé, majd újra Balenthez fordult. – Úgy vélem, nem tudod pontosan, ki vagyok s te mit keresel itt. A nevem Corlo Elsiemetter. Egy rég kihalt előkelő család utolsó, úgy-ahogy megmaradt tagja vagyok. Ezt a kastélyt a családomtól kaptam, mikor átváltoztam, azóta élek itt. A környékbeli falvak lakóival vérszerződést kötöttem sok emberöltővel ezelőtt. Minden évben két embert, egy férfit és egy nőt, valamint némi állatot adnak nekem, hogy legyen étkem és társaságom. Ebben az évben te vagy a második ember. A hölgy sajnos… már nincs közöttünk. Ahogy egyetlen másik ember sem. Remélem, veled másképp alakulnak a dolgok!

A vámpír felállt, s levetette ingjét. Hófehér bőre alatt kirajzolódtak szikár izmai. Nadrágjából is kibújt, s a dézsához ment. Kecsesen lépett Balent mellé. Karnyújtásnyira ültek egymástól, anyaszült meztelenül, lábuk szinte összeért.

– Ha tehetem, nem iszom vért emberből! – mondta Corlo. – Igyekszem megőrizni egykori mivoltomból annyit, amennyit tudok. Nem meghalni jöttél ide, mondjanak bármit az emberek. Azért hozattalak, hogy a társam légy!

– Társa? – hebegett Balent.

– Tegezz, kérlek! Igen, azt szeretném, hogy a társam legyél! Ivócimbora, jóbarát, beszélgetőpartner… Bár a legnagyobb örömöt az

jelentené, ha a szeretőmmé válnál!

Az ifjú szédülni kezdett. Ilyesmire nem számított.

– Érzem a szíved dobbanásán, hogy nem lenne ellenedre a dolog, s mégis félsz. Miért? – csúszott közelebb hozzá a vámpír.

Balent elveszett a fekete szempárban.

– Ezért mentem el otthonról – suttogta a fiú. – A szüleim kitagadtak, mikor megtudták, hogy… Azt hittem, ideát más lesz, de nem! Gyűlölik a hozzám hasonlókat, molemának, asszonytermészetűnek hívtak… S emiatt küldtek ide is.

– S így érnek véget megpróbáltatásaid, ha akarod! – simította meg az arcát Corlo.

Ujjai finomak, kecsesek voltak.

– Ők nincsenek itt. Csak én. És szerintem semmi rossz nincs két férfi szerelmében!

Azzal megcsókolta. Egyszerre volt finom és határozott, gyöngéd és akaratos. Balent ajka lágyan nyílt szét, teste pedig felelt a hívásra.

– Gyere az ágyba! – súgta a szájába a vámpír, s csókolta tovább.

Addig hagyták csak abba, míg kiléptek a dézsából. Egymást ölelve, simogatva értek Corlo fekhelyéhez, ahol a kastély ura a párnák közé lökte az ifjút, majd fölé tornyosult.

– Voltál már férfival? – kérdezte.

– Sose volt lehetőségem...

– Próbáld magad ellazítani!

Balent nem tudta pontosan, hogy csinálja, így az első pár perc kicsit fájdalmas volt. Beharapta ajkát, nem akart kiáltani! Ám az idegen, löködő nyomás szelídülni kezdett, ahogy ráérzett, hogyan mozgassa izmait. Kezdett eggyé válni Corlóval, s lassan a gyönyör hullámai is rátaláltak.

– Mesélj nekem! – kérte szemébe nézve a vámpír. – Mesélj az Evilágról! Idejét se tudom, mikor jártam ott utoljára, biztos sokat változott!

– Hát… azt meghiszem – mondta halkan, szakadozva Balent. – Az utóbbi évtizedekben… Sokkal több lett az út, a város, a sín… A beton és vas hódít…

– Vasút? Az megmaradt? Hegyen-völgyön zakatol a vonat? Ma is?

– Bizony… S emiatt összement a világ. Minden közelebb van, elérhetőbb…Például a vásárlás. Piac helyett óriási üzletek, a garázsvásártól eljutottunk a Jófogás.hu-ig… Mintha tudnád, mi az…

– Érdekli a frászt, mi az, csak mesélj! Hallani akarom a hangod, miközben szeretkezünk, Balent!

És az ifjú mesélt mindenről, ami eszébe jutott. Az eredeti otthonáról, a szomszédokról, a tanulmányairól, arról, hogy orvos akart lenni; kis történeteket, mint a hernyó, amit felnevelt, ám elengedve nem élt sokat, megragadt egy adag kifolyt cipőpasztában, s elkapta egy rigó; fontos eseményeket, például a ballagását, a születésnapjait, a karácsonyokat; mesélt és mesélt folyamatosan, meg- megállva levegőt venni s pihegni egy sort, s mesélt akkor is, mikor ő és Corlo egyszerre jutottak a csúcsra gyönyörrel telt sóhaj kíséretében. Hosszú ideig feküdtek egymás mellett szótlanul. Balent Corlohoz simult, a vámpír finoman dobolt ujjaival az ifjú hátán. Már- már álomba szenderült, mikor a kastély ura megszólalt:

– Ugye nem érzed úgy, hogy kihasználtalak? Ugye jó volt neked is?

– Nagyon is jó! – suttogta Balent.

– Örülök! Nem egy darab hús vagy, ami csillapítja vágyam! Akkor megfizetném a kurtizánokat s hímringyókat. Én tényleg a társammá, szeretőmmé akarlak tenni! Az örökifjú szeretőmmé. Mindhalálig!

Balent megfeszült. Döbbenten pislogott Corlóra.

– Vámpírrá akarsz változtatni? – kérdezte.

– Csak ha te is akarod! Nem kényszerítelek semmire, úgy a dolog esszenciáját mérgezném meg. Csupán felajánlom a lehetőséget.

– S hány embernek tetted már meg előttem? – kérdezte halkan Balent.

– Mindnek! – felelt még csendesebben Corlo. – De senki se kért belőle. Sokan inkább a halálba vetették magukat, mások átvertek… Mégsem adom fel a reményt. Ha tetszik itt, ha kedvelsz, ha velem maradnál, örök életet adok neked s örök szerelmet.

– Egy éjszaka után, úgy, hogy nem ismerlek? Az nem szere– lem…

– Nem kértem, hogy most dönts! Élj Fenyőfokban, vendégemként, szeretőmként, vagy ahogy tetszik! Ismerd meg, milyen itt! S ha egy nap úgy érzed, ez a te utad, szólnod se kell. Hallani fogom a szíved dobbanásán.

Balent gondolkodóba esett. Abban a hitben jött ide, hogy élete véget ér, erre úgy tűnik, most kezdődhet harmadszor újra. Ezúttal talán tényleg úgy, ahogy mindig akarta! A csábító lehetőség és kételyei azonban még erős harcot vívtak. Nem ma fogja eldönteni ezt a kérdést, s nem a közlejövőben. Időre van szüksége.

– Adjunk hát egy esélyt az örökkévalóságnak! – mondta, s könnyű csókot lehelt Corlo ajkára.

Nem mindig azok a szörnyetegek, akiket annak hisznek – gondolta közben.

Kovács Kornélia: A vágy szomszédságában

3025 témakör, erotikus paródia

S

ebesen húzta a három ló a fogatot az orosz tajgán, de a bakon ülő kocsis néha így is cserdített egyet az ostorral. Igor és Szvetlana körül minden megszűnt. Önfeledten adták magukat a csókóknak, Igor keze pedig egyre hevesebben matatott a köréjük csavart takaró alatt. Szvetlana halk nyögéseit elnyelte a menetszél.

– Drágám, nem bírod ki míg hazaérünk? – nézett rá a felizgult nő.

– Én kibírom – mondta Igor, miközben keze utat tört magának a nő szoknyája alatt – de látni akarom, ahogy itt juttatlak a csúcsra!

A kocsis köhintett és diszkréten megigazította az unáskáját, hogy még kevésbé hallja utasait. Szvetlana kéjtől felajzva bólintott. A férfi a pokróc alatt szenvedélyesen simította végig a nő meztelen combjait, amelyek végül kitárulkoztak előtte.

– Oh igen! – kiáltott fel Szvetlana ahogy kéjtől izzó, lüktető, nedves öléhez ért a férfi..."

– Elég volt! – csapta le a Szerelem orosz módra című könyvet az ágyra Jennifer. – Ha az orosz tajgán, talpig bundában, ennyi kéj juthat egy nőnek, akkor itt, a forró Miamiban, miért ne jutna?

Elhatározta, hogy ma bizony ő is becserkészik valakit és élete legforróbb szexuális élményében lesz része, úgy, ahogy ezerszer olvasta azt a kedvenc erotikus könyvében! Felvette legrövidebb szoknyácskáját és dekoltázsából legtöbbet mutató szűk topját, meg a szexi, vörös magassarkúját. Szőke loknijait gyorsan megigazította, közben a kéjes pillantásokat gyakorolta a tükörben. Már 40 felett járt, de ott és úgy domborodott nála minden, ahogy kell! Áradt belőle a szexualitás! A tűsarkúban tipegett ki a konyhába és elkezdett reggelit készíteni. Mr. Simons, a postás, hamarosan megérkezik!

– Mi lenne, ha egy kis vágyfokozót tennék a tojásrántottába? – lengette meg a chilipaprikát a serpenyő fölött.

Nemsokára megszólalt a csengő. A 3026-os lakás ajtaja kinyílt, Jennifer az egyik kezében a rántottás tányért tartotta, a másikkal erotikusan nekitámaszkodott az ajtófélfának.

– Mr. Simons, már úgy vártam! – mondta búgó hangon, miközben a mellét úgy kidüllesztette, hogy majdnem kilökte a saját kezéből a tányért. – Egy kis reggelivel is készültem!

Az ötvenes, egyenruhás postás ránézett a tányérra és nyelt egyet.

– Nagyon kedves, de az orvos a szerint figyelnem kell a koleszterinemre!

Jen nem adta fel ilyen könnyen! A tányért letette, megragadta a férfi kezét, aki éppen a borítékot akarta átadni és a mellkasára húzta.

– Mr. Simons – kezdte, – szólíthatom Bradnek?

A férfi értetlenül nézett a nőre, miközben a borítékkal együtt odaszorított keze a nő mellén pihent.

– Brad – kezdte újra Jennifer, – hát nem érzi, milyen hevesen dobog a szívem? Majd kiugrik!

– Érzem! – mondta elképedve a postás. – Azt tanácsolnám, forduljon orvoshoz! A nejemnek ilyenre béta-blokkolót írtak fel!

Jennifer lemondóan sóhajtott, átvette a levelet, majd a postás

orrára zárta az ajtót. De rögvest felvillanyozódott, amikor rájött, hogy a henteshez kell mennie!

– Még a polcon lévő kolbászok is fel fognak állni, azt garantálom! – bíztatta magát, miközben ismét a dekoltázsát tuszkolta feljebb.

A hentesnél, míg a sorban állt, kéjesen billegette magát. Melleit szemérmetlenül hozzányomta a pulthoz. A hidegtől a bimbói olyan hegyesen meredeztek, hogy szinte üvegvágóként karcolták a plexit.

– Mutassa – nyalta meg a száját Jen, – mekkora kolbásza van?

A hentes félénken ajánlott fel egy pikáns fajtát. Ahogy a férfi odaadta neki a papírba csomagolt húsárut, Jen epekedve fogta meg a kezét, miközben mélyen a szemébe nézett.

– Érzi, milyen forró a kezem? Hát tudnia kell, szinte az egész testem tüzel!

– Határozottan érzem! – mondta a férfi döbbenten. – Azt javaslom, vegyen be egy kis paracetamolt! Lehet, hogy lázas!

– Mi lenne, ha inkább – nyalta a száját a nő ismét és közben már a melléhez szorította a kolbászokat, – megmutatná a hűtőkamrát? Hátha le tud hűteni?!

A férfi érdektelenül közölte, hogy ez teljesen szabályellenes, majd szólította a következő vevőt. A soron következő csábítási kísérletei is mind kudarcba fulladtak. Jennifer végül hazaérve egy utolsó próbálkozást tett, rendelt egy pizzát. Felkapta a szexi, bordó babydollját, hozzá a kis selyem köntöskével. Hamarosan ismét csengettek.

– Helló szivi! – nyitott ajtót, szempillát rebegtetve.

A futár alaposan végigmérte a nőt, majd kérte a pizza árát. Jennifer az előre elkészített tíz dollárost meglebegtette a futár előtt, végighúzta az orrától az ágyékáig, majd a farmerje zsebébe dugta.

– Egyébként, ha tudni akarod, nálam is van ám kemence, amiben lehetne sütögetni! – paskolt rá a saját fenekére jelzésértékkel.

– Ebben a kis lakásban, kemence? – csodálkozott a srác.

Jennifer kéjesen felnevetett.

– Meghiszem azt, miért nem nézed meg?

– Majd talán máskor! Még van tíz címem! – válaszolta, majd a

pizzás dobozt a nő kezébe nyomva, faképnél hagyta.

A visszautasítások után Jen azt gondolta, hogy egy üveg borral és a vibrátorával vigasztalja meg magát. Letett egy pohár portóit az éjjeliszekrényre, majd előhúzta a fiókjából a vörös, fekete és arany színekben pompázó, limitált kiadású gyönyörszerzőt, amit csak latin szeretőnek becézett. Felkészült arra, hogy végre csillapíthatja tomboló vágyát. Végigsimított az eszközön és vágytól izzó ajakkal mondta:

– Gyere velem, tangót járni! – majd megnyomta a bekapcsoló gombot, hogy lássa, milyen hevesen berreg az eszköz.

Egy-két zizzenés után azonban, megadta magát! A nő csalódottságában úgy odavágta az éjjelire a játékszerét, hogy hangos csattanással leborult a pohár és a bor a szőnyegre ömlött.

– Már csak ez hiányzott!

Épp nekilátott volna szőnyeget pucolni, amikor csengettek! A szomszéd pasi állt az ajtóban, boxerben, kigyúrt felsőtesttel.

– Valami zajt hallottam! Gondoltam, megkérdezem, minden rendben van-e?

– Kerülj beljebb, Chad! Van pizza, és tölts magadnak bort is! Nekem van egy kis dolgom – invitálta meg a férfit egy ad hoc vacsorára, majd eltűnt a hálóban, szőnyeget takarítani.

Chad felvett egy szelet pizzát és megleste, mit csinál Jennifer. Szinte kicsöppent a nyála, de nem a pizza miatt! Az elé táruló látvány magáért beszélt! Jennifer négykézláb sikálta a szőnyeget! Feneke ütemesen mozgott a suvickolástól és apró nyögések hagyták el a száját, ahogy mindent beleadott a szőnyeg megmentésébe. A babydoll pedig nem sokat hagyott a képzeletre.

– Azta!

A férfi érezte, ahogy menthetetlenül felizzik az ágyéka. Lelki szemei előtt látta, ahogy Jen kéjesen nyögdécselve hátrafordul és kiabálja: Oh igen! Ez az Chad! Add meg ami jár nekem!

– Igen! Azta! – ismételte Jen, kizökkentve a férfit álmodozásból. – Vörösbor a fehér szőnyegen, a korona mai napomon!

Mérgesen a földhözvágta a szivacsot, gondolva, hogy majd holnap elviszi tisztítóba a szőnyeget. Visszament a konyhába, töltött

még magának bort, leült Chaddel szemben az asztalhoz és kifakadt.