Brandon McYntire

Éjféli grófnő

Brandon McYntire

Éjféli grófnő

Michalovce városa, Szlovákia – EU, 2021

ISBN: 978-80-99996-16-9

A történet valós események alapján íródott.

Gyönyörű májusi hétfő volt, és a kinti napsugarak vidámság és boldogság érzésévé tették az egész várost. Végül lassan, de biztosan eljön a nyár és vele együtt minden öröm, ami vár ránk ebben a meleg időszakban. Reggel tíz óra után a lakásomon megszólalt a csengő. A nyitott ajtóhoz sétáltam. Postásunk ott állt, kezében egy kis fehér borítékkal. Alá kellett írnom az ajánlott levél nyugtáját, és amikor átvettem, letettem az asztalra, és már nem figyeltem rá. Csak ebédidőben nyitottam ki. Először nem hittem, hogy ez komoly kérdés. Munkám és érdeklődésem alapján arra gondoltam, hogy valaki jó napot csinál belőlem. De valami azt mondta nekem, hogy ne dobjam el, és menjek oda, ahová a levél feladója meghívott. Felöltem belső hangomat, és bizonytalan érzésekkel mentem a megbeszélt helyre.

Itt van ennek a különleges levélnek az átirata.

Kedves író (ezoterikus).

Régóta gondolkodom azon, hogy írok-e Önnek arról, mi történik Michalovce-i udvarházunkban (múzeumunkban). Gondolom, kételkedni fog mindenben, amit el akarok mondani, de érdemes kipróbálni. Munkatársaink, akik a közelmúltban még éjszaka is a kastélyban dolgoztak, állítólag egy ismeretlen nő megjelenésének lehettek tanúi. Éjjel egyik házvezetőnőnk észrevette, hogy egy idegen nő takarít egy vendégszobát, bútorokat nézeget, miközben a munkások rendetlenségét takarítja. A házmester sokkban maradt, és egy szót sem tudott szólni. Az ismeretlen nő az ókortól kezdve korabeli ruhákba öltözött, és némán sétált végig a szobában, végül megállt a falakon lévő nagy festmények előtt. Mondott valamit magyarul, majd sokat sírt. Így tűnt az első találkozás ezzel az éjszakai jelenettel. Ezen esemény után takarítónőnk nem volt hajlandó az éjszakai műszakban. Hamarosan egy munkás, aki szintén éjjel azon munkálkodott, hogy a látogatói szobában simítsa a padlót, állítólag egy ismeretlen, korabeli ruházatú nőt is meglátott, aki átsétált a szobán és kinyitotta a szomszéd szoba ajtaját. Később állítólag nem jelent meg a látogató szobájában. Az ilyen találkozókat - némi kinyilatkoztatással - fokozatosan írta le számos alkalmazott, akiknek különböző okokból a kastélyban kellett maradniuk éjfél. Ha csak egy egyedi esetről lenne szó, vagyis egyetlen látomáson alapuló tanúságtételről, akkor ostobaságnak, vagyis a fáradtsággal kapcsolatos fantázia egyes termékeinek tekinteném. De mivel munkatársaink csaknem fele már megemlítette ezt, állást kell foglalnom benne, csak tennem kell valamit. Egyik alkalmazottat sem szeretnék elveszíteni, mert a kastélyt nem tudjuk felújítani és a kitűzött határidőn belül megnyitni a nagyközönség előtt. Arra gondoltam, hová forduljak, és az adminisztrációnk kapcsolatba lépett veled. Állítólag részt vesznek ilyen dolgokban, sőt érdekli egy ilyen műfaj, és több könyvet írt ilyen szellemben. Csak rólad tudok, és nem akarok tovább keresni olyan embereket, akik ebben segítenek minket. Ön a városunkból származik, és legalább közel lenne, ha úgy döntene, hogy megfigyelésre veszi ezt az esetet. Célom és feladatom az, hogy megállítsam ezt a téveszmét, és ne állítsam meg éjszaka a kúriát. Munkatársaink meg vannak ijedve, és fennáll annak a veszélye, hogy nem teljesítik a felújítási tervet. Elég sok, van állami pénz és kötelező határidők a szerződések alapján. Ezért arra kérem Önt, hogy álljon meg a michalovcei téren lévő irodánkban. Ha érdekel és eljön, szívesen elmagyarázom személyesen az ügy minden részletét. Úgy értem, ez nem vicc. Előre is köszönöm válaszát, vagy közvetlenül meglátogatta irodánkat. Tisztelettel: Az uradalmi adminisztráció és a felújítás szervezője.

Ezt a levelet a nappaliban letettem az asztalra, és átgondoltam a tartalmát. Régóta nem használok ezoterikus módszereket ... és most újra be kell kapcsolódnom? De tőlem kérnek segítséget. Nem tudom mit tegyek? Ha holnap a városban vagyok, megállhatok egy ideig az irodájuknál. Talán nem csinálnak jó napot belőlem, és az érdeklődésük megfelelő a szolgáltatásaim iránt. Talán én vigyázok rá, bár azt terveztem, hogy ennek örökre véget vetek, és csak novelláim írása közben maradok. Másnap szerda volt. A kinti májusi időjárás inkább őszre, mint tavaszra emlékeztetett. Egy darabban ömlött, és a város még mindig sötét, sötét felhők alatt volt. A természet valahogy nem akarta felébredni a tavaszi időjárást. Lassú lépést tettem a város felé, és végig gondoltam mindent. Amikor a térre értem, megálltam a szökőkútnál, és egy pillanatra újra megfontoltam, hogy valaki bolondot csinál-e belőlem. Egy idő után azt mondtam magamban, hogy csak akkor tudom meg, ha megnézem, ezért a levélben leírtak szerint mentem az irodába. Felmentem a keskeny emeleten az első emeletre, és valóban ott volt egy ajtó, rajta a kastély jele. Bekopogtam hozzájuk, és egy fiatal nő, valószínűleg titkárnő, kinyitotta előttem az ajtót.

"Jó nap. Levelet kaptam tőled, ezért egy ideig eljöttem a főnöködhöz. Beszélni akarok vele, ha van ideje rám.”

Egy nő, körülbelül 25 éves, jelmezben, amely tökéletesen illett hozzá, és testének kecses íveit ábrázolta, tehát inkább modellnek nézett ki, kedvesen rám mosolygott.

"Természetesen így lesz, mindannyian várunk titeket! Azt hittük, hogy nem fog elutasítani minket. Gyerünk, hadd kedveljek, azonnal jelentem a főnöknek, és találkozni fog az irodájában."

Leültem a kanapéra és vártam egy pillanatra, hogy mi fog történni. A titkár belépett a szomszéd szobába, és egy pillanattal később mosolyogva tért vissza.

"A főnökünk vár rád, gyere velem a szomszéd irodába. Ha tetszik, bejöhet. Bementem az irodába, ahol egy meglehetősen kicsi és idős, sötét öltönyös férfi kapott helyet, így még kisebb lett, és hallgatónak tűnt az íróasztalon, nem pedig igazgatóként, aki fut az intézmény teljes működése."

"Üdvözöllek, Brandon! Vagy Branko? Nem tudom, hogyan szólítsalak meg téged, mivel neked is van írói neved?"

"Nyugodtan szólj hozzám, Branko. Ez a leánykori nevem. Nem bánom."

"Rendben, Branko, én vagyok ennek az intézménynek és az egész felújítási projektnek az igazgatója. A nevem Richard. Kérem, üljön le, és azonnal főzök neked egy kávét, szólok a titkárnőmnek... egy órát szántam neked, hogy megbeszélhessük a szükséges lépéseket. Hiszem, hogy végleges megállapodásra jutunk, és holnap elkezdhetjük megoldani az egészet.”

Nem ellenkeztem, és leültem az ablak melletti fekete bőr székbe. Richard igazgató az előszobába ment, és az ajtón keresztül figyelte, ahogy a titkár bekapcsol egy modern ezüst kávéfőzőt. Az igazgató még mindig megfordított néhány papírt a kezében, és egyértelmű volt, hogy izgatott az érkezésem miatt. Mondott valamit a titkárnőnek, mire a nő itt-ott feltűnés nélkül, csak a szeme sarkából nézett rám. A Michalovce történelmi központjában található kastély tipikus arisztokrata rezidencia, és régóta a Sztáray család fő rezidenciája. Michalovce városában, a Kostolné náměstí 1. címen található, a Kerta városi park közelében. A Sztáray család a tizennyolcadik században lett e gyönyörű kastély tulajdonosa, és utódaik kétszáz évig éltek itt. Az udvarház, valamint a környékbeli épületek több épületmódosításon estek át. Még ezt megelőzően, több évszázaddal korábban, fontos arisztokrata rezidenciák voltak ezen a területen. Az épület mind a mai napig megőrizte a barokk és a klasszicista építészeti elemeket (rekonstrukcióiból). Az uradalommal kapcsolatban természetesen több legenda is kering. Az erről az udvarházról szóló egyik legenda egy fehér hölgyről is említést tesz, aki éjszaka falakon és hasonlókon át sétál át az udvarházon. Ez a jelenet akkoriban nem volt semmi különös, és gyakran megrémítette az ilyen kúriák vagy kastélyok lakóit. A Fehér Hölgy koncepciója engem is érdekel, és azt tervezem, hogy a közeljövőben foglalkozom vele. De ez a történet nem egy fehér hölgyről szólt. Több ember vallomásához kapcsolódott, akik egy titokzatos, korabeli ruhás nőt láttak éjszaka a közvetlen közelében sétálni a látogatóteremben. Eleinte egyáltalán nem volt világos számomra, miért éppen ott, és nem a kastély más részein. Úgy döntöttem, hogy mindent megnézek, alaposan megnézek, és hittem abban, hogy a kielégítő eredmény érdekében dolgozom, megtudom, milyen furcsa jelenség ez. Ez már elég sürgős volt, mivel az alkalmazottak több mint fele nem volt hajlandó dolgozni az éjszakai műszakokban, ami nagyban megnehezítette az egész helyzetet a felújítási munkálatok során. A hideg idő odakint kellemetlen volt, annak ellenére, hogy 2021 május elseje volt. Még mindig esett az eső, és valóban másképp nézett ki, mint az előzőben évek. Az a májusi nap alapvetően rendes, unalmas volt. Tervet kellett készítenem az egész eseményre. Nos, miközben belegondoltam, megértettem, hogy az eset teljesen más, mint az előző. Valójában lehetetlen volt tervet vagy bármilyen eljárást elkészíteni. Fogalmam sem volt, honnan származik a szellem, mit jelent megjelenni, nem tudtam, milyen irányba kell mennem a kutatásomnak és a rejtélyemnek. Egyszerűen lépés volt az ismeretlenbe. Azt hittem, improvizálnom kell, és követnem kell, mi és mikor történik. Richard igazgató és én megállapodtunk az engedélyekről és más eljárásokról, amelyek különféle váratlan helyzetekben fordulhatnak elő. Nem akartam csalódást okozni az elvárásainak, és mindketten tudtuk, hogy sok minden forog kockán.