Cseh Katalin

Tanerőtlen

Emberlét és tanárlét színe-fonákja
– részlet –

Szucher Ágnes illusztrációival

Vers © Cseh Katalin, 2019
Illusztráció © Szucher Ágnes, 2019
© Koinónia, 2019, 2022

Az elektronikus verzió megjelenését a Magyar Kultúráért Alapítvány támogatta

Elektronikus kiadás, 2022

ISBN 978 973 165 276 4

A Koinónia Könyvkiadó tagja
az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók
és Könyvterjesztők Egyesülésének,
és a Romániai Magyar Könyves Céhnek

Tanerőtlen

Tanévnyitó

Napfényben állók

idegenek barátok

viszontlátások

rácsodálkozások

mosolyok félmosolyok

nevetések szemrebbenések

határozottság félszegségek

sápadtság rózsálló arcok

látható és láthatatlan maszkok

lelkesültség fásultság

örömök szomorúságok

elvárások várakozások

ünnepélyes megszólalások

felszólalások köszöntések

remények félremények

álmok félálmok

gurulások megtorpanások

illatok virágok

gyermekek szülők

tanító nénik tanárok

osztályfőnökök

igazgatók igazgató nénik

izgatott bácsik és izgató nénik

könnyek elpirulások

félelmek szorongások

kimondások elhallgatások

elmenők visszajárók

messzire nézők messzire látók

napfényben állók

közöttük állok

tanárkodnom kéne máris

miért vacillálok?

Monológ

Emlékszem amikor

először mentem iskolába

mint kisdiák… szorongtam

izzadt a tenyerem

nehezen tudtam elképzelni

hogy ezentúl mindennap

iskolába kell járnom

és nem csak akkor

amikor kedvem tartja…

Emlékszem amikor

először mentem iskolába

mint tanár… szorongtam

izzadt a tenyerem

nehezen tudtam elképzelni

hogy ezentúl mindennap

teljesítenem kell

valamit adni magamból

nemcsak tudást

sok minden egyebet…

Ma is van amikor szorongok

és az első tanítási napon

lucskos mindkét tenyerem

kosztümös kételyek

s csupasz hit szívemen

pedig egy kedves

tanítványom szerint

már régi vagyok…

Régi de nem avítt

az idő csakugyan megfakít

minden színes álmot?

Ennek utánajárok…

Becsengetés

Kezem anyám kezében,

megyünk a reggeli fényben.

Első utam az iskolába,

mi minden van a hátitáskába’?

Megérkezik a tanító néni,

szemében penge… kell tőle félni?

Aztán a pad, a szorongás,

nyirkos tenyér, elvágyódás…

A város még félig szendergésben,

megyek a kora reggeli fényben.

Sokadik utam az iskolába,

mi minden lapul a táskámban?

Megérkezem én, a tanár néni.

Mit látsz szememben? Kell tőlem félni?

Mit látsz szememben? Közöny-ruhás vágyat?

Veszteglők fölött suhognak szárnyak?

Mit látsz szememben? Zűrzavart? Rendet?

Csönd színe előtt szavak remegnek?

Mit látok szemedben? Bizonytalanságot?

Nyílnak és csukódnak egyszemélyes álmok?

Aztán a katedra, a szorongás,

hogy állandó nem vagyok, mindig más…

A pillanat óvatos, lépeget,

szívembe férkőzik, méreget;

Itt téblábolok köztetek,

tekintetetek réveteg:

máshol vagytok most,

lebegő világban…

(soha nem szenvedünk

hiányt a hiányban)

Becsengettek már,

nem leled a helyed?

Ülj a szamárpadba,

s húzd ki magad, gyermek!

Lila közérzet

Futamok

A nyelv a kezdet és a vég

Barokk-homály meg fényesség

A nyelv a külcsín és a bélés

A félelem a félsz a féltés

A nyelv megtart és elveszít

Szabaddá tesz és bekerít

A nyelv ima és káromlás

Vádbeszéd és vallomás

Szilaj öröm és iszonyat

Egyszerre ver meg simogat

A nyelv szerelmes suttogás

Halálhörgés ostorsuhogás

A nyelv párna és takaró

Vadcsapáson szikrázó hó

A nyelv epe illetve méz

Átkot zuhogtat és áldásra kész

A nyelv a varrás és a férc

Puha völgyöl vagy szilárd bérc

Szelíd bárány meg tigris karma

Üres hajlék és tele kamra

A nyelv az ég amelyhez közeledsz

Lajtorja amin le és fölmehetsz

Kulcs kilincs és biztos závár

A nyelv személyes mindig rád vár

A nyelv mi vagyunk rejtett vágyunk

Fecsegésünk és dadogásunk

Szavakba göngyölt hallgatásunk

Fölöttes énünk és ösztönlényünk

Nyelvünk az ár s mi mennyit érünk?!

Vallomás

Szeretem ezt a várost

bár semmi sem az enyém benne

vagy talán minden mitől

átmeneti lényem boldog lehetne

Szeretem utcáit tereit

közudvarok hűsülő sebeit

a nyüzsgést táncoló színeket

az illatokat az ízeket

sötétjében a fényeket

titkos kerítésréseket

hársfákat s a gesztenyét

lemenő nap vörhenyét

háztetőket templomokat

Istent fürkésző tornyokat

a hótól csillanó kővázát

Mátyás király szülőházát

a Házsongárdi temetőt

az ácsorgó járókelőt

a koldust ki a sarkon mereng

lelke szemeiben kereng

ég tenyerén csillag-pernyét

kapualjak nyirkos csendjét

a doromboló macskaköveket

az őszvégi levélszőnyeget

fölrajzó álmok szárnyait

a trolibuszok bájos csápjait

a gangon száradó lepedőt

a vágyat: elúszó keszkenőt

hétköznapokat és ünnepet

a húszperces iskolai szünetet

a bátor s a megszeppent gyermeket

apámat látom hallgatom

hiánya beleng az ablakon

anyámat szerény eleganciáját

emlékekben fölizzó varázsát

az ismerőst az idegent

forróságot és hideget

mi folyvást edzi az ideget

Szeretem ezt a várost

bár benne semmi sem az enyém

anyagi érdekeltségem nincs

kezem alatt mozdul a kilincs

réveteg szellő arcom paskolja

kinőtt álmaim messzire hordja

nézek utánuk nosztalgiázom

már hűlt helyüket sem találom

Rejtelem

Belengő álom

az ablakon,

csönd dudorászgat,

s én hallgatom.

Hallgatom én:

csönd dudorászgat,

suhognak mind

az ablakszárnyak.

Az ablakszárnyak

suhognak mind,

van-e még bent,

s hol az odakint?

Csönd és Isten

Csönd és Isten

Csöndben lakik az Isten

s Istenben szundít a csönd

csönddel telik a kint-bent

s Istennel a lent és a fönt.

Csöndlámpás peronon várnak

mozgóárus angyalok

csönd-fülkében látom Istent

érzem a hűs vonatot.

Leszáll az Isten itt van

csomagja csak csönd csupán

lábujjhegyre áll mint gyermek

s beles csöndünk ablakán.

Isten-hiányban

Mosdótálnyi magány lötyköl lelkem alján,

s ázik csöndem csücske, csücske szürke rücske…

Villan a hold teste: cipó-forró, zsenge,

de hűvös az árnya, hull a sóvárgásra.

Az Atya hiányzik, türelmemmel játszik.

Háza üresen áll, szél szepeg, ki-be jár.

Hol dekkol, merre van? Itt várok egymagam,

s szanaszét kiáltom: iktasd már fohászom!

Töprengő

Nincs vagyonom csak vagonom

mi üresen indul és érkezik

fényt szomj ú hoz és utast éhezik

a lét peronján várok

köröttem izzón várók

ellenvonaton álmok…

nincs vagyonom csak vagonom

üresen gördül a síneken

szem elől tévesztem hirtelen

ha benne ülnék tudnám hogy létezem

– magabiztosan avagy félszegen –

mondd meg Atyám végre valahára

hogy hol rejtőzik s mi a lényegem

átsejlik-e orcád olykor-olykor

a lényemen mint ablaküvegen?

Tartalom

Tanerőtlen

Tanévnyitó

Monológ

Becsengetés

A kezdet

Félosztály

Létállapot

Álomiskola

Rutin

A tanári munkáról

A fényképalbum

Lajika

Rendhagyó gondolatok

A tanárnéniségről

A matektanárnő

A magyartanárnő

A tanár bácsi

Tanóra I.

Iskolai (költői) kérdések

Skatulya

Szünet

Tanóra II.

Magány I.

Érintés

Titkos ablakok

Siker? Élmény?

Áhítat

Szavalóverseny

Szülői értekezlet

Fogalmazás

Elmélkedő

A versekről

Verselemzés

Tűnődő

Harcok

Ballagás

Érettségi

Önértékelés

Portfólió

Most már tökéletes

Tanerőtlen

Kiégés

Pedagógus-fohász

Tanévzáró

Találkozó

Vakáció

Lila közérzet

Futamok

Vallomás

Rejtelem

Evidencia

Álom-guruló

Álom

Lila közérzet

Magány II.

Bagatellek

Az örömről

Könnyedén

Verkli

Túl…

Kötés

Létkép

Rezignáltan

Amikor

Anyaság

Fiamról

A szomorú gyermek

Felnőtt-árvaság

Most

Útközben

Amikor bántanak…

Áradat

Vezeklés

Dal I.

Játék

Dal II.

Ballada

Megérzés

Nincs megváltás…

Látom…

Sejtelmek

Őszi villanások

Surranó

Valami…

Lépcsők

Próbababa

Csönd és Isten

Csönd és Isten

Isten-hiányban

Töprengő

Névsorolvasás

Vizsgaláz

Történések

Hiátus

A bohóc álma

A megalázott

Fokról fokra

Lélek-bolygók

Irgalom

Könyörgés

Fájdalom

Titok

Virágvasárnap

Nagypéntek

Feltámadás

Merengő

Dúdoló

Advent

Angyal-busz

Ünnepváró

Alkalmi vers

Határállomás

Felelős kiadó Szilágyi D. Szabolcs
Felelős szerkesztő Zsigmond Júlia
Felelős szerkesztő Péter Abigail
Műszaki szerkesztő Sütő Ferenc
Borítóterv Szentes Zágon
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Koinónia Kiadó
RO–400344 Cluj, str. Mărginaşă nr. 42
Tel/Fax: +40 264 450119
E-mail: office@koinonia.ro
www.koinonia.ro

ISBN 978 973 165 276 4

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu
Bookline

www.bookline.hu

Felhasznált betűtípusok:
Noticia text, Cormorant upright
– SIL Open Font Licence –