Erotikus boszorkányság kézikönyve

Útmutató kezdőknek varázslatokhoz, invokációkhoz, amulettekhez, jóslatokhoz

hogy a legtöbbet hozza ki a szerelemből és a szexből

Pamela Wilford

Pamela Wilford

Első kiadás: 2022. május

Copyright © 2022 Pamela Wilford

Minden jog fenntartva. A törvényben foglaltak kivételével ezt a művet nem lehet részben vagy egészben reprodukálni, számítógépes rendszerbe beépíteni, és semmilyen formában vagy eszközzel (elektronikus, mechanikus, fénymásolással, felvétellel vagy egyéb módon) továbbítani tilos az írásbeli nyilatkozat nélkül. a szerzői jogok tulajdonosainak engedélye. E jogok megsértése jogi szankciókat von maga után, és a szellemi tulajdon elleni bűncselekménynek minősülhet.

Korlátozott felelősség – A felelősség kizárása

A könyv tartalma személyes tapasztalatokon és különféle információforrásokon alapul, és kizárólag személyes használatra szolgál.

Kérjük, vegye figyelembe, hogy az itt található információk csak oktatási és szórakoztatási célokat szolgálnak, és semmilyen garanciát nem vállalunk vagy beleértetten.

Az olvasók tudomásul veszik, hogy a szerző nem köteles orvosi, szakmai vagy egyéb tanácsokat adni.

Ebben a könyvben semmi sem helyettesítheti a józan észt, az orvosi tanácsokat vagy a szakember tanácsait, és csak tájékoztató jellegű. Előfordulhat, hogy az Ön konkrét helyzete nem felel meg a könyvben bemutatott példáknak; sőt valószínűleg nem is fog.

Tartalomjegyzék

Feltétel – Az okkultizmus kifejezésről

I. fejezet – Vallások és szerelem

II. fejezet – Szerelem és angyalok

III. fejezet – Sátánizmus és démonoléria

IV. fejezet – Rémálmok és succubi

V. fejezet – A szombat

VI. fejezet – A fekete massza

VII. fejezet – Varázslatok

VIII. fejezet – Szűrők és varázslatok a szerelemben

IX. fejezet – A talizmán művészet a szerelemben

X. fejezet – A virágok nyelve

XI. fejezet – Jóslás a szerelemben

XII. fejezet – Asztrológia és szerelem

XIII. fejezet – Álmok és szerelem

XIV. fejezet – Zene és szerelem

Feltétel-
Az okkultizmus kifejezésről

Az okkultizmus meghatározása - Fehér mágia - Theurgia - Goetia - Jóslás és előjelek tudománya - Kabbala - Hermetikus tudomány és alkímia - Asztrológia -

Spirituális tanok.

Az Occult Magazine szerint az okkultizmus "azoknak az elveknek és eszközöknek az ismerete, amelyek segítségével az egyén a Földön még élve megszerezheti a Szellem Mindenhatóságát és az anyag uralmát".

Ennek a mindentudásnak és mindenhatóságnak a megszerzése érdekében az adeptusok időknek és helyeknek megfelelően művelték ennek a szent és titokzatos tudománynak a különböző ágait, amelyek ágait röviden áttekintjük.

***

A fehér mágia az, ami (teljesen ártalmatlan eszközökkel és célzattal) arra korlátozódik, hogy illúziókat és kellemes trükköket keltsen azoknak, akik szemtanúi vannak a megvalósítása során felmerülő jelenségeknek.

Magában foglalja az illuzionizmust, presztidigitációt, gondolatolvasást, titkosírást, virágok, fémek, színek, stb. szimbolikus nyelvezetét, bizonyos matematikai kombinációkat, beleértve a valószínűségszámítást, a kozmetika és parfüm tudományát stb.

Bármilyen hiányos is ez a leírás, nem fogja meglepni azokat az embereket, akik nem gyanakodnak mágikus tehetségükre, és anélkül, hogy tudnák, fehérmágiával foglalkoznak, ahogyan a híres Mr. Jourdain is prózát csinált.[1]. A fehér mágia csak gyerekes trükkökből, gyerekes manipulációkból áll.

De éppen a fehér mágia által alkalmazott eszközök rendkívüli egyszerűsége vonzza a beavatottakat. Sőt, ugyanez az egyszerűség, amelyet annyira megvetnek, amikor kiderül a kis rejtély, ez a gyerekes bánásmód, ez a nevetséges rejtély, éveken át ellenállna az ön nevetséges megfejtésére irányuló erőfeszítéseinek. Olyan, mint az ötven-hatvanezer különböző rendszerrel rendelkező széfek kombinációja, amelyek a legintelligensebb bűnözők éleslátását tesztelhetik.

Egy avatatlan soha nem fogja tudni megfejteni a kulcsot a híres kártyakörhöz, amely abból áll, hogy felismerje, amit gondolt, és amely nem más, mint négy jól ismert szó betűi között fennálló kapcsolat: Mutus dedit nomen cocis[2].

Az avatatlan nem fogja megérteni, hogy egy szerencsés vetélytárs másnap délutánra, öt órára időpontot egyeztetett egy ilyen utcában, ilyen számban, ilyen emeleten annak a kegyes embernek, akit nem. egyetlen pillanatot hagyott hátra, ha figyelmen kívül hagyja az asztalon hanyagul hagyott virágcsokor jelentését vagy az öltözködés, öltözködés, kesztyű, sétapálca, sapka stb.

Ugyanígy el tud majd olvasni egy négyoldalas levelet anélkül, hogy az olvasott mondatok közül a legkevesebb jelentést találná, míg a beavatott ennek éppen az ellenkezőjét látja, és ezt minden erőfeszítés nélkül.

Másrészt elég újraolvasni a görög és latin szerzőket, hogy felismerjük a fehér mágia ezen ágának fontosságát a szerelem cselszövéseiben, és végérvényesen meggyőződjünk tagadhatatlan erejükről.

Minden idők és minden ország szerelmesei ösztönösen folyamodtak ezekhez az eszközökhöz, mondjuk ezekhez a varázslatokhoz, hogy növeljék erejüket és ellensúlyozzák a legszívesebb vágyaikkal ellentétes hatásokat.

***

A teurgisták, különösen Plotinus, Porphyrius, Jamblikosz, Julianus, a Hitehagyott a mágiát jóindulatú démonok megidézéseként határozták meg, amelyek célja az emberek megsegítése, szemben a goetiával, ahol a gonosz démonok megidézésének az volt a célja, hogy ártsanak nekik. férfiak. Innen származik a mágia e második ágának neve: teurgia vagy jótékony mágia. A teurgiára vezethető vissza az amulettek, talizmánok gyártása, az égi hatalmak közbeavatkozása miatt feltűnő gyógymódok. A pogány ókorból átment az új vallásokba, és a régiek jóindulatú istenségeit angyalok, szentek, felső és alsó szellemek, szilfek, tündérek stb. váltották fel. A Kabbala titokzatos szimbólumait teszi működésbe.

„A teurgisták – írta Bonnamy – annak az isteni hatalomnak tulajdonították szimbólumaikat és szertartásaikat, amelybe úgy gondolták, hogy befektetett, és az ősi hősök, mint például Jason, Castor, Pollux, Herkules, nem jártak volna sikerrel, ha nem lettek volna beavatottak.

***

A Goetia a legtöbb fekete mágia gyakorlatának együttese.

Az ártalmatlan után a káros. A rózsák mosolya és a százszorszépek néma nyelve után íme a gyönyörű hölgyek és a tyúktyúk baljós vigyora; a szalonok illatos melege után, ahol a szépség felöltözik, hogy meghódítsa szerelmét, itt van a tompa hold és a szombatéjszakák nyüzsgő ege, ahol az ossifraga üvöltése váltja fel a pacsirta énekét.

A Marquardt (Le culte chez les Romains) feltárja könyvében a fekete mágia fő céljait: anyagi kárt okozni, embereket kárt okozni, betegséget, demenciát vagy halált okozni, erotikus szűrőkkel elcsábítani, a jövőt megidézve megidézni. halott, és szellemekkel összeesküdve bosszúálló szellemeket ébreszt, aranyat csinál.

Mindaz, amit az évszázados tudatlanság által egymásra rakott és megsokszorozott babonák szörnyűségből képesek voltak létrehozni, a fekete mágia vagy a goetia szavában van összegyűjtve.

A grimoire-k által feltárt cselekvésekhez és formulákhoz képest a fantasztikum mestereinek legfélelmetesebb találmányai az irodalomban és a művészetben szegényes és naiv berquinák.[3]. Ijesztő kinyilatkoztatás rejlik ezeknek az ostobaságoknak szomorú felvonulásában. Már az első oldalaktól kezdve hányinger és kellemetlen érzés. Az a benyomás, amit kap, valami hasonló ahhoz, amit egy kényes ember érezne, ha egy vágóhídon akarna enni. Egy említhetetlen konyha bűze keveredik a koszos gyógyszerkönyvek fanyar illatával, a fedetlen sírok bűzével.

Röviden: Goetia – vagy inkább azt állítja – a gonosz tudománya.

Ő az, aki irányítja a varázslót bűnözői gyakorlatában; ő irányítja a szombati összejöveteleket; ő irányítja a gonosz, rejtett bűnöket. A szakácskönyve félelmetes, az arzenálja becsülhetetlen. Ezek mind mérgező gyógynövények, mérgező virágok, tisztátalan állatok, halottak csontjai, holttestek zsírja, megkínzott zsákmánya. Minden éjszaka történik, a szellemek idején, lehetőleg rossz időben, amikor megbolondul az eső és a szél.

Szektánsai szívesen dolgoznak barlangokban, barlangokban, barlangokban, pincékben, temetőkben, húskamrákban, ősi kastélyok vagy régi kolostorok romjai között, a baljós helyeken, ahol akasztófa és akasztófa áll. Időnként elbújnak az erdők árnyékában, és a gyilkosságok emlékéről szomorúan híres útkereszteződésekben gyűlnek össze. Az elhagyott vidékek, az elhagyatott síkságok, ahol a Dusii kövei sorakoznak[4]egyformán szívesen látják őket. Kétségtelenül innen erednek Bretagne és Berry legendái, amelyek szellemek felvonulásáról és kísértetgyülekezeteiről mesélnek ezeken a fantasztikus tájakon.

A goetia segédanyagai minden bizonnyal nem kevésbé ajánlottak. Ők a démonok, az ördögök, a szellemek, a dögök, a kísértetek, a vámpírok, a ghulok[5], a strigi, a rémálmok, a succubi, minden babona és tudatlanság szülte kiméra.

„A gótikus mágusok – mondja Bonnamy – csak azért fordultak a gonosz és ördögi istenségek felé, hogy ártsanak és rendellenes szenvedélyeket keltsenek. A pogány teológiában és a mágiában is elismerték azokat az isteneket, akik nemcsak engedélyezték a szenvedélyeket, de akiket tiszteletben is tartottak olyan cselekedetekkel, amelyek ugyanezen szenvedélyek következményei voltak. A prostitúció úgy uralkodott a pogányságban, mintha bizonyos istenségeknek tetsző vallási cselekedet volna. A Vénuszhoz és Ámorhoz intézett imák, hogy meggyújtsák a pimasz szerelem tüzét, megengedték nekünk, hogy megértsük a vallási rendszer és a mágia összhangját, amelynek képviselői, a mágusok meg voltak győződve arról, hogy vannak olyan istenségek, akiknek csak a tetszése van. bűncselekmények".

A Goetia követői még mindig sokan vannak. A kampányaink tele vannak velük, és néha hallunk gyengeelméjűekről, akiket ezek a gyakorlatok bűnözésre késztetnek. Van bennük egy egészségtelen vonzalom, amely könnyen vonzza a misztikusokat és a gyengéket, és néha a véletlen ok az, ami menthetetlenül az őrületbe sodorja őket.

Így az okkult mesterek azt javasolják prozelitáiknak, hogy felejtsenek el minden személyes érzést, a józanságot, a tisztaságot és a felebaráti szeretetet. A fátylak, amelyeket nem szabad fellebbenteni, a határok, amelyeket nem szabad átlépni, azok, amelyek elválasztják az igaz tudományt ezektől a tisztátalan tapasztalatoktól. Ezen az úton elindulni azt jelenti, hogy az őrület vagy a halál útjára lépünk. Valójában egyes egyének számára létezik egy pszichés helyzet, amikor a fekete mágia képletei és rituáléi veszélyessé válhatnak. A gonoszság és a gyűlölet tudománya, felszabadítja a legrosszabb ösztönöket, és felkelti a szenvedély viharát. Ilyenkor nem ritka, hogy a lelkiismeret elsötétül, és az intelligencia megzavarodik.

Azt is hozzátesszük, hogy a goetia gyakorlata többnyire nem mentesülhet a mélyreható toxikológiai ismeretek alól. A múlt varázslói éppen e bűntudományra hivatkozva voltak annyira félelmetesek, rettegést és halált terjesztettek maguk körül.

A mérgezett kesztyűk, az ölőlángos lámpák, a legveszélyesebb anyagokkal szennyezett lapokat tartalmazó könyvek, a halálos tasakok, az áruló gyűrűk, a kenőcsök és a mérgező nedvekkel kevert kozmetikumok e tekintetben növelték varázslataik hatékonyságát. mikor jött. megszabadulni egy ellenségtől, riválistól, veszélyes szemtanútól... vagy egyszerűen csak birtokba venni egy örökséget, amely túl lassú az éréshez.

***

A jóslás az előjelek tudománya. Eredete elveszett az idők ködébe. A legmagasabb ókorig nyúlik vissza. Minden emberi érdekkel foglalkozik, a birodalmak sorsától a rabszolgák legalacsonyabb szerelméig, a Pythias jóslataitól, amelyeket maga Apolló ihletett meg, a sétáló jósok értelmetlenségéig, akik néhány fej fokhagymáért gyakorolták nyers művészetüket vagy egy marék rizs.

A jóslás hatóköre óriási. Valóban, minden ómenként értelmezhető: a repülés és a madarak éneke, a póz és az állatfajok, amelyek az úton találkoznak, az egymásnak keresztező emberek ruhája, az értelmetlen és értelmetlen szavak, amelyek néha megütnek bennünket, az elképzeléseink, a felhők alakja, egy véletlenszerűen elolvasott könyv bekezdése és mindenekelőtt az álmok.

A római augurok figyelték a madarak énekét, a harusicák pedig a repülésüket. A Capitoliumon a szent libákkal tanácskoztak, és szent csirkék követték a seregeket, hogy minden nap áldást és előjelet merítsenek. A haruspicesek az áldozatok, az isteneknek felajánlott állatseregek gyomrában is keresték a jövő feltárását. A villámhárítók előjeleket merítettek a Jupiter által indított villámokból.

Amikor a haza veszélyben volt, a pápák szent verbénával borított homlokukkal, az istenek megszólítása után, kinyitották a szibilla-könyveket, és ezekben a homályos és kétértelmű versekben mindig a körülményeknek és eseményeknek megfelelő választ találtak.

A grafológia (a grafikus karakterek jóslása), a tenyérjóslás (jóslás a kéz vonalai szerint), a frenológia (a koponya alakja és kiemelkedő tulajdonságai szerint), a chirognomia (az arcvonások tanulmányozása) szintén ebbe a művészetbe tartozhatna. , kriptográfia vagy a titkos írások tudománya.

A jóslás körébe tartoznak a kávézaccon, tojáson, viaszon és olvasztott ólmon keresztül történő konzultációk is. Tartalmazza a vízi- és kincsvadász tevékenységét is, legendás mogyorópálcájával.

Az okkult tudományok ezen ága az, amelyik a legtöbb sarlatánt és ingyenélőt generálta. Valójában mi sem könnyebb, egy kis meghatalmazással, mint ráerőltetni magát a naivakra azzal, hogy bármilyen magyarázatot adunk nekik egy álmukról, amely aggasztja őket, vagy egy találkozás, amelytől tartanak, kellemetlennek bizonyulhat.

Ibn-Khaldoun[6]Ezzel szemben (Prolegomena XVIII-1) a jóslásban csak "olyan lélekműködést lát, amely veleszületett hajlamot követve megfosztja magát az emberi természettől és felöltözteti az angyaliat, egy szívdobbanásnál rövidebb időre. szempilla".

***

A Kabbala, egy szó, amely szó szerint „hagyományt” jelent, magában foglalja az egész ezoterikus tant. Úgyszólván ez az okkultizmus képlete. Ennek a titokzatos könyvnek minden szava, minden mondata legalább három különböző értelmet foglal össze: szó szerinti, átvitt és ezoterikus.

Amint látja, nem mindenkinek kell elolvasnia a Kabbalát; ha hozzátesszük, hogy héberül van írva, és csak egy judaizáló szakember tudja csak kihasználni, akkor megértjük, hogy nagyon kevés okkultista képes áthatolni ebbe a hagyományba.

Ha hinni lehet a rabbiknak, a Kabbala kézről-kézre szállt volna Ádámtól Mózesig, és formulái segítségével végezte volna el a nagy thaumaturge a neki tulajdonított csodákat. Valójában, ha az utóbbiak számára hivatkozunk, azt látjuk, hogy többé-kevésbé hasonlítanak a fakirihez és a brahminokhoz: a test levitációja, a szellemek materializálódása, egyes virágok és növények megmagyarázhatatlan és azonnali vegetációja, meteorológiai jelenségek stb. .

Hindu rabbik és okkultisták birtokolják a Kabbala kulcsát. De az előbbiek csak a képleteket ismerik, míg az utóbbiak ennek ezoterikus érzékével rendelkeznek. A találékonyság szempontjából bizonyos képletek legalábbis érdekesek.

Így ugyanaz az ezoterikus adat rendelkezik:

1) A laikusok számára abszolút jelentéktelen betűkészlet

2) Egy történelmi tény megállapítása, rébusz formájában

3) Egy alkímiai képlet

4) Filozófiai gondolat

A de la Nauze (Remarques sur l'antiquitè et l'igine de la Kabbale) kifejti, hogy a Kabbalában három szó szerinti kombináció létezik. „Az első – írja – egy szó betűinek átültetése, hogy találjunk egy másik szót, amely ugyanazokból a betűkből áll, és amelyet anagrammának nevezünk. A második az, hogy egy szó betűit vesszük, hogy más különböző szavak kezdőbetűit hozzuk létre, amelyeket akrosztikának nevezünk. A harmadik az egymásra vett betűk cseréje, különböző permutációs módok szerint, vagyis amikor az eredmény egy titkosítási vagy rejtett írásmód.

Így Stanislas de Guaita szerint a kulcs, amely megnyitja Hiram sírját, a régiek szintetikus tudományának szimbólumát, az isteni tetragrammaton: Jod-Heve vagy Jehova hieroglif-képletében foglalható össze, amelyet a kabbalisták betűről betűre írnak: jod, ő, vau, ő.

A jód a férfi szellem, az aktív teremtő princípium, Isten önmagában, a Jó. Megfelel a fallosz jelének, a Tarot jogarának és Salamon templomának Iakin-oszlopának. Az alkímiában ez a kén.

Őez a passzív szubsztancia, a női termelő princípium, az univerzális képlékeny lélek, a gonosz potenciálja, amelyet a kteis, a Tarot és a Boaz oszlop ivópohara ábrázol. Az alkímiában ez a higany.

Vafvagy a vau a két princípium gyümölcsöző egyesülése, az isteni kopula, az örökkévalóvá válás, amelyet a linga, a caduceus és a Tarot kardja jellemez. Az alkímiában ez a bölcsek nitrogénje.

Őez a természet termékenysége az érzéki világban, a formákban megtestesülő gondolat végső megvalósításai, a Tarot sékelje.

A thébai szentélyekből avatott Orpheus rapszóda, a nagy Zeusz papi jóskája, aki zengő lelkét a héthúros lanton mozgatva, hangjának mágnesességétől megmozgatta a köveket, vad sírásra késztette a vadállatokat. és a tölgyek szeretettől remegve kinyújtóztak, hogy hallgassák őt: mulcentem tigres et agentm carmine quercus[7].

A názáreti Jézus és a tyanai Apollóniosz, akik csodákat műveltek ott, ahol elment, ismerte az ezoterikus tant, amelyet Mózes óta nemzedékről nemzedékre továbbítottak, és a Kabbala két alapvető könyvében, a Sepher Yetzirah-ban szimbólumokban reprodukálták.[8] és a Zohar[9].

Röviden, ennek a tudománynak a műveletei, amint azt de la Nauze írta, lényegében a héber betűk rögzített elrendezésére és egy meghatározott alakjára, a vízszintes vagy merőleges egyenesek és görbék sokféleségére, a koronákra és a pontokat, amelyek a leveleket kísérik. „Ez a fajta karakter – írja – irányítja Isten és az angyalok nevének magyarázatát, a bölcsesség harminckét útját és az Igazságosság ötven kapuját, amelyek a Kabbala változhatatlan alapjai. Ráadásul tény, hogy ezek a jellemzők felborultak, és az idők során teljesen megváltoztak."

Ezt az utolsó megjegyzést, amelynek fontosságát nem szabad figyelmen kívül hagyni, több szerző is megerősíti, és ez nagyrészt megmagyarázza azokat a leküzdhetetlen nehézségeket, amelyekkel a legképzettebb beavatottak szembesülnek, akiknek felfedezéseinek most nagyon kevés helyük van Champollion felfedezése óta, és ez a kulcs ad. a hieroglifák lehetővé tette a legtitokzatosabb papiruszok és a legbonyolultabb feliratok értelmezését.

De la Nauze az araboknak tulajdonította ezt a felfordulást. A tények úgy tűnik, igazát igazolják.

„Dogmatikai szempontból – írja a Prost (Les arts et les sciences occultes au XVI siècle) – a Kabbala egy sor rosszul megemésztett doktrínával rendelkezik, amelyeket az emanationizmus vezérelve ural, a szellemekről és a szellemekről szóló nagyon zavaros fogalmak halmaza. hierarchiáik, lelkük, génjeik, angyalaik és démonaik egy keleti ízléssel átitatott mitológia keretei között oszlanak meg, amelyeket az alexandriai miszticizmus teljes mértékben üdvözölt egy magasabb intellektuális világ és egy tisztán anyagi alsó világ gondolatával.

Röviden, ez egy új besorolás a különböző mitológiák ötvözésére, a természetfeletti lények számtalan alkotásának keveréke, amelyek az egyes országok babonás hiedelmeiből származnak, amint azt a szerző, akitől ezeket a sorokat vettük, nagyon jól állítja: abszolút hit a szellemek és zsenik, angyalok és démonok régi keleti mitológiájában, valamint a szellemnek az anyagon, a mennyeinek a földön való mindenható cselekvésében.

A Kabbala keleti, zsidó eredete kétségtelen. Maga a neve is héber, ami azon a nyelven hagyományt jelent.

A középkorban számos módosításon ment keresztül, különböző ágakra osztva: keresztény kabbala, mágikus kabbala, elméleti kabbala (iyyounith), gyakorlati kabbala (maasith) stb.

***

Egyesek számára a hermetikus tudomány Egyiptomból érkezik hozzánk, és Hermész Triszmegisztosz vagy Thoth isten találta ki, aki átadta volna az alkímia titkait a papi kasztnak, Théba és Memphis papjainak. Mások számára az alkímiát a babiloni varázslóiskolákban művelték volna; mások számára az eredete az idők ködébe veszett, és a kínaiak már legalább kétezerötszáz évvel Krisztus előtt ismerték volna.

Az alkimisták a bölcsek kövét keresik, egy olyan port, amely az olvasztási folyamat során a higanyt és az ólmot arannyá változtatná. Ez a por egyben a hosszú élet elixírje is lenne, hiszen energetikailag tisztítója lenne a vérnek; a növényekre is hatna, és néhány órán belül megnő, érik és termést hoz. Röviden, a bölcsek kövének minden erénye egyben összefoglalható: az élettevékenység növekedése. Ez egy univerzális csodaszer lenne.

Az alkimisták laboratóriumai eldugott helyeken, a legtitkosabb szentélyekben helyezkedtek el. Szerszámaik bizarr és szimbolikus formájúak voltak: a női has formájú megduzzadt kályha annak a fémnek a nemzedékét idézte, amelynek a nő, akinek a hasában a terhesség zajlik, a képmása. A fémeket bolygószimbólumokkal ábrázolták.

Az alkímiának megvoltak a szélhámosai és a sarlatánjai, de a modern tudomány nem száműzte ki a tudományos kutatás birodalmából. A Frémy[10]műhelyében sikerült rubint és más drágakövet alkotnia. A fémek transzmutációja talán már nem kiméra. Amikor az elemzés az egyszerű testek elkülönítésére irányul, a probléma közel lesz a megoldásához. „Miért nem képezhetnénk megfelelő kondenzációs eljárásokkal ként oxigénnel, szelént és tellúrt kénnel – írta Berthelot? Miért nem lehetett a tellúrt és a szelént visszafelé mutáltatni kénné, az utóbbi pedig oxigénné? Valójában semmi sem eleve ellenzi. A bölcsek köve tehát nem lehetetlen”. Hozzá kell tenni, hogy ennek megtalálásához a Berthelot semmiképpen sem támaszkodik hermetikus képletekre.

***

Valamikor az asztrológia volt a kiváló jóslástudomány, amelyről úgy tartják, hogy Káldeából származik. A mágusok úgy nézték meg az eget, mintha az egy nagyszerű könyv lenne, amelyben minden csillag, miután megkapta a nevét és a héber ábécé egyik betűjének értékét, lefordította a királyok, férfiak és birodalmak sorsát, akik a héber ábécé befolyásának vannak kitéve. bolygók. A zsidó Shimon bar Yohai, akinek a híres Zohár könyvet tulajdonítják, ha hinni lehet a talmudi hagyománynak, sikerült olyan abszolút tudást birtokolnia a menny titkairól, hogy ott olvashatta Jehova törvényeit. mielőtt ezek megnyilvánulnának a földön.

E doktrína szerint minden ország, minden állat, minden növény a csillagok hatása alá került.

A régiek által ismert hét bolygó és a tizenkét csillagjegy alkotta az asztrológiai rendszer fő tengelyeit. Minden bolygó és minden csillagkép uralta a test egy részét, egy embert, egy királyságot, egy várost, egy adott napot.

A csillagok befolyása a szívügyekre óriási lenne, és az asztrológia alapja az a művészet, hogy ezeket a hatásokat erotikus kalandok, ambíciók vagy szerencse szükségleteihez igazítsák.

***

A spiritizmus az okkultizmus modern formája, és manapság számos követője van. Ez csak puszta habozás, hiú illúzió, vagy rejtélyes és ismeretlen jelenségek felismerése, amelyek magyarázata elkerül minket? Vajon a halál, a kérlelhetetlen és rettegett halál megkönnyebbülés lenne, a szellem megszabadulása a biológiai anyagiaktól? Valóban a halál a végső megsemmisülés, vagy ehelyett egy élet naplementekor a feltámadás egy új élet hajnalán? Vajon a halál a semmi sötétségébe vezet, vagy az örök élet kapuit nyitja meg a fényre vágyó lelkek és szellemek előtt?

Ezt teszik fel maguknak aggodalmasan mindazok, akiket a túlvilág problémája gyötör.

Lássuk, mit tanítanak erről a spiritualisták.

Allan Kardec szerint[11], a lélek az intelligens princípium, amelyet elszigetelten vizsgálunk; ez az a cselekvő és gondolkodó erő, amelyet csak absztrakciónak tekinthetünk az anyagtól elszigeteltnek. Folyékony vagy perispirit burkával felöltözve a lélek alkotja azt a lényt, amelyet szellemnek nevezünk, ahogyan a testi burkával felöltözve embernek nevezzük.

Most, bár lelkiállapotában különleges tulajdonságokkal és képességekkel rendelkezik, nem szűnik meg az emberiséghez tartozni. A szellemek tehát hozzánk hasonló lények, mert mindannyian szellemmé válunk a testi halál után, és minden szellem születéssel emberré tér vissza.

De – teszi hozzá Delanne[12], a lélek szellemi állapotában nem csak a perispirita burkot birtokolja, elválaszthatatlan ettől az őt követő buroktól a megtestesülésben és az ultravilági változékonyságban. Az emberi élet során a perispiritikus folyadék a testtel azonosul, és a kívülről jövő érzések és a szellem akaratának hordozójaként működik; ő az, aki behatol a test minden összetevőjébe; de a halálkor a perispirit kiszabadul abból a lélekből, amellyel halhatatlanságban van.

Így ez a doktrína bevallja a lélek halhatatlanságát és az ismeretlen világokba való vándorlást, vagyis a bolygók és a nap térben gravitációját. „A lélek egymást követő létezések sorozatában fejlődik; a legkezdetlegesebb állapottól kezdve, amelyre a vad népeknél van példa, fokozatosan a földön megszerezhető tulajdonságok és tökéletességek csúcsára emelkedik.

A testi burkon túl a test, az anyagtalan lélek (psziché) rendelkezik egy második burokkal (nous, spiritus) vagy perispirittel, amely már nem anyagi. A perispirt különböző, különböző fokú kondenzációs folyadékokból áll, az agyban jelenlévő anyagi folyadékoktól a lélek természetét megközelítő spirituális folyadékokig.

Így a lélek és folyékony borítója, a perispirit alkotja azt, amit a spiritualisták szellemnek neveznek.

A halállal ez a szellem elhagyja a testet, és attól függően, hogy létezésünk jó vagy rossz volt, magasabb világok felé rohan, vagy új létet kezd a földön. Bolyong, láthatatlan és megfoghatatlan. Csak amikor a szellem teljesen dematerializálódott – folytatja Delanne –, akkor jelenik meg előtte az előző életek emléke, mint egy panoráma, amely lassan kiszabadul az őt körülvevő ködökből. Csak ezután emlékszik vissza utolsó létezésére, és a szeme láttára magyarázzák meg földi útjainak és az űrbe való visszatérésének látomását; mérlegeli az elért eredményeket és a még tennivalókat; így születik meg benne a reinkarnálódás vágya, hogy gyorsabban megérkezzen a messziről megpillantott boldog világok felé.

Ünnepélyes pillanat az a pillanat, amikor egy szellem meglátja rabszolgaságát a testhez fűződő kötelékek felszakadása miatt; a szellemek világába való visszatérésekor olyan barátok fogadják, akik úgy jönnek, hogy fogadják, mintha fájdalmas útról térne vissza. Megkeresi elhunyt szeretteit, akiknek elvesztése égető fájdalom volt számára, és ha az átkelés boldog volt, vagyis a száműzetés idejét hasznosan kihasználták, örülnek a bátran kitartott harcnak. Rokonaihoz csatlakoznak azok a barátok, akiket ismert, és mindenki boldogan és sugárzóan elrepül a végtelen éterben. Ekkor egy új létezés kezdődik számára.

Ám bizonyos ünnepélyes körülmények között akaraterővel – így állítják a spiritizmus mesterei – meg tudja változtatni folyékony bevonatának természetét, és amennyire lehetséges, láthatóvá és tapinthatóvá tudja tenni azt egy bizonyos ideig a régi megjelenésében.

Ez a jelenések spiritiszta elmélete.

Mindig a perispiritnek köszönhető, hogy a szellem megnyilvánul, és fizikai jelenségek (csapások, lebegés, írás stb.) előidézésével cselekszik.

„Az ütések és mozdulatok – írja Allan Kardec – a szellemek eszközei arra, hogy bizonyítsák jelenlétüket és felhívják magukra a figyelmet, mint amikor valaki kopogtat az ajtón, hogy figyelmeztesse magát. Vannak, akik nem korlátozzák magukat a mérsékelt zajok kibocsátására, hanem odáig mennek, hogy olyan zajt adnak, mint amikor az edények összetörnek, az ajtók nyikorognak vagy csapódnak, vagy a bútorok mozognak."

Ez magyarázza a forgóasztalok és a kísértetházak jelenségét.

De hogy megértsék magukat, a szellemek nem mindig elégednek meg azzal, hogy inert tárgyakon cselekszenek; gyakran más közvetítőhöz folyamodnak, aki képességeinek, életerejének és intelligenciájának egy részét rendelkezésükre bocsáthatja: ez a médium.

„Akaratával a szellem folyékony sugarat vetít a médium periszellemére. A folyadékkal behatol, így közvetlen kommunikációt létesít közte és az arcbőr között. Az ember létfontosságú folyadéka ezen a zsinóron keresztül vonzza a szellemet. Ez a kettős folyadékáram az endozmózis jelenségéhez hasonlítható, vagyis ahhoz a cseréhez, amely két különböző sűrűségű folyadék között egy membránon keresztül megy végbe.

Ebben az esetben a folyadékokat folyadékok, a membránt pedig a szervezet helyettesíti.

Amint a kommunikáció létrejött, a szellem hatni tud a médiumra, különféle hatásokat produkálva, például látomásokat, meghallgatásokat, írásokat (tipológia).

A médiumok az általuk előidézett vagy inkább átélt jelenségek miatt hallási médiumokra, látókra, írókra, mechanikákra stb. vannak felosztva. Néhányan önmagukban rendelkeznek mindezekkel a képességekkel.

A mechanikus vagy írói médiumok közül a megnyilvánuló szellem közvetve hat a kézre a relatív idegeken keresztül, és a médium akaratától teljesen független impulzust kölcsönöz, amelynek mozgása tisztán automatikus. Ez a médium agyának szellemi befolyásnak kitett reflexiója.

Az intuitív médiumban a szellem nem fejt ki hatásos hatást a médium agyára, nem veszi el a lelkiismeretét, hanem megelégszik azzal, hogy átitassa a gondolatait alkotó perispirita rezgésekkel; az arcbőr gondolatok formájában érzékeli őket.

A rajzhordozók közül, amelyek egyben mechanikus médiumok is, a szellem ahelyett, hogy betűket írna, rajzolásra készteti őket. Így Sardou 1858-ban egy jelenetet rajzolt, amely egy Jupiter-lakást ábrázol.