SZÉP
VERSEK
2026

– részlet –
Válogatta
Turi Tímea

A versek az alábbi lapokban jelentek meg:

Alföld, Bárka, Élet és Irodalom, Eső, Forrás, Helikon, Hitel, Irodalmi Szemle, Jelenkor, Kalligram, Kortárs, Látó, Litera, Magyar Napló, Mozgó Világ, Műhely, Műút, Nincs Online, Pannon Tükör, Székelyföld, SZIFONline, Tiszatáj, Vigilia

© Magvető Könyvkiadó, 2026

Nádasdy Ádám emlékének

A kötet szerzői

Acsai Roland
Áfra János
Aletta Vid
András László
Babiczky Tibor
Balla Zsófia
Bándi Máté
Bánfalvi Samu
Bánkövi Dorottya
Both Balázs
Csehy Zoltán
Csősz Gergő
Demeter Arnold
Domján Gábor
Fancsali Kinga
Fekete Vince
Fenyvesi Orsolya
Fürjes Gabriella
G. István László
Géczi János
Gerevich András
Gergely Ágnes
Grecsó Krisztián
Győri László
Horváth Eve
Horváth Florencia
Ijjas Tamás
Kali Ágnes
Kemény István
Keresztesi József
Király Zoltán
Kiss László
Kiss Ottó
Kollár Árpád
Kopriva Nikolett
Korsós Gergő
Kustos Júlia
Lackfi János
Lanczkor Gábor
László Noémi
Lesi Zoltán
Locker Dávid
Lukács Flóra
Markó Béla
Mechiat Zina
Molnár H. Magor
Nádasdy Ádám
Nyerges Gábor Ádám
Orcsik Roland
Peer Krisztián
Petőcz András
Pion István
Pollágh Péter
Purosz Leonidasz
Ráday Zsófia
Rakovszky Zsuzsa
Sajó László
Schein Gábor
Seres Lili Hanna
Simon Márton
Stummer Attila
Szabados Attila
Szabó T. Anna
Székely Szabolcs
Szijj Ferenc
Szita Szilvia
Takács Zsuzsa
Terék Anna
Tóth Krisztina
Tőzsér Árpád
Véssey Miklós
Veszprémi Szilveszter
Vida Kamilla
Vörös István
Závada Péter
Zilahi Anna
Zsigmond Soma

Gergely Ágnes

Útinapló, 1965

1

Osakából Fukuiba

„Between the Sunset and the Sea”

Swinburne, he knew all what it meant.

No sunset can now fall on me.

Just smoke of fires. Lamps on a boat.

Meaningless lights, catching my throat –

The Orient.

✦

Tenger és alkonyég között*

Swinburne tudta, a sors mit ad.

Nem hullik rám a Napnyugat,

csak füst, ladik lámpása csak,

tört fény feszíti torkomat,

a Napkelet.

* Az első sor Babits Mihály fordítása.

2

Kassától Kagoshimáig

Lassan kitágul a világ.

Láttam Kassát és Kolozsvárt,

a Monarchia, régi fény,

átviláglik a földtekén.

S én őrzöm, mint a vándorok

az örökös kijáratot,

nem törhet rám az éhhalál,

és Yokohama nyitva áll.

Szójaillat a messzeség,

fejemre hull a monszun ég,

Mr. Yoshida mosolyog,

angoltolmács, meghajolok.

Átkelünk negyven városon,

Hiroshimát meggyászolom.

– Auschwitz nagyobb bűn, mint ez itt –

valaki így ítélkezik.

Szavai mint a vádirat.

Ne hasonlítsd a gyászodat!

Mert Napnyugat vagy Napkelet,

túlélni csak együtt lehet.

És vár a Kelet Nápolya,

a tündöklő Kagoshima,

a vulkán fénye rám zuhan,

ez lesz a végső nászutam.

1965. június – 2025. november

Térkép nélkül

Az ablakból a tört utakra látok

fekete autók a kocsmák előtt

alázat felől nézem a világot

nem tör be hozzá új vagy régi gőg.

Erre vonultak a baljós vikingek

egyszer a kormányfő is erre járt

felkínálta a csizmát és az inget

ki az, ki itt nem adta el magát?

Hiába jött a színarany szövetség

zsugorodik az aprócska haza

tanult embernek hit nyomja a lelkét

a hitetlennek sosincs igaza.

Szent István-park, háború

Mikor a parkra rávetül az éj,

együtt nyugszik le játék és veszély.

Zsendül a reggel és a fény vele,

lassan leér az álmok ideje.

A fiú öklöz, modellt áll a lány,

kutya futkos egy röplabda után.

Az éter férfihangja nem ereszt.

„Légiveszély. Budapest. Budapest.”

A pincemélybe süllyed a tüdő.

A park üres. Lezárja az idő.

És felnyúlnak a fákig a füvek.

Feltámadásra kész az évtized.

Gyerekzsivaj, vízcsobogás, zene,

ifjúságunk nem várt üzenete.

Megidézi a veszélyt a határ,

csak a biztonság, ami messze jár.

És közelében fészkel a pokol.

Kígyót tapos a Wallenberg-szobor.

Grecsó Krisztián

Házasság

Egy csöndön meg egy gyökéren,

Friss harmaton és kenyéren,

Isten minket így segéljen,

Egy csöndön meg egy gyökéren.

Fát parázzsal, húst meg késsel,

Így játszik a füst a széllel,

Egy egésznek két felével,

Testünk könnyű melegével.

Te véred, az én kenyerem,

Te múltad, az én jelenem,

Egy lepedőn, svéd kereten,

Egy sejten, ha egy leleten.

Harang szól, leng a kötélvég,

Tágas ég ez a födél még,

Minket old fel a töménység,

Bennünk hallgat a sötétség.

Nem mondom, mert nem is kérted,

Szavaimból már kimérted,

Hogy én vétkem, hogy te mérged,

Az én hajlékom a fészked.

A tékozló fiú

Bárcsak hihetném,

most értettem meg apámat,

de már túl sok mindent elfelejtettem

a történeteinkből ahhoz,

hogy a mozaikok mintázatából

elfogadható emlékeket

sikerüljön összefércelnem,

de a tény, hogy a tékozló fiú bátyját

alakítottam otthon,

ettől még tény marad,

kamasz voltam,

törékeny, izzadt bőrű, csontos,

apám már gyerekké itta magát,

és mintha Lukács könyvében

lennénk megírva,

panaszkodott nekem,

elsőszülött fiának,

hogy másodszülött fiát,

akit az Úr végre az ő képére teremtett,

mindennél jobban félti,

lassan beleőrül,

hogy nem tudja megvédeni

a csalódásoktól,

mert annyi, de annyi,

még annál is több

fájdalom éri,

amit csak ő,

egykori tékozló fiú

tud megérteni,

aki mást sem adott a véréből vérének,

mint sérülékeny szívet,

és az ő fia szenved,

csalódás, kudarc, árulás,

becsapás, megaláztatás,

gyalázat, verés és szégyen éri,

és ő nem tudja megvédeni.

Én, az elsőszülött fiú,

aki sosem tékozoltam,

nem kellett félteni,

ezért nem is féltett soha senki,

az otthon maradottak,

a spórolósok, a jámborak,

a terhelhetők és együgyűek,

a megbízhatók és kitartók

bambaságával figyeltem

az önvádnak álcázott önsajnálat

nikotinsárga monológját,

ahogy gomolyognak a szavak,

mint szűk konyhában a füst,

és végül úgy hullanak alá,

mint ujjpercnyi hamu

a suszterslukkal szívott Sopianae végéről,

és bár a szívemben vihar dúlt,

vagy hogy még inkább

Lukács könyvébe illőn mondjam,

méltatlankodott,

de nem üvöltöttem,

nem szólottam,

nem vettem szót a számra,

miszerint édesapám,

te soha semmit nem tettél

a fiúért, aki véredből a véred,

és akinek a szenvedését

csak te értheted meg;

és talán ekkor gondoltam

apám másodszülött fiára

először úgy,

mintha a saját fiam lenne,

és bár mindent megtettem azóta,

hogy az az újszövetségi cigarettafüst

tartósan, évtizedekre biztosan

szertefoszlott,

hogy ne akarjam apám fiát

elvenni az apámtól,

ne legyek én az,

aki valójában elherdálja a család

egyetlen vagyonát, az életet,

mégis úgy maradtam, ahogy voltam,

tolvaj apa.

Győri László

Harakiri

egy nagy sötétlő moziba jutottam

az előtér csupa ciráda óarany

nagy garral a kasszához futottam

két jegyet kértem adta szótalan

a napóleont elfogadta tőlem

rá se néztem és meg se lepődtem

a cirádás óarany időben

a személyi igazolványt kérte tőle

a jegyszedő a moziterem őre

egy halottól? neki olyan mindegy

hogy mi a filmhez a korhatár

hány éve halt meg? ez itt a szabály

mert mi óvjuk a mi élőinket

hány éves halott? huszonöt éves?

jó de ezen mindig elájul valaki

úgy nézze hogy nagyon is rémes

bambuszkarddal a harakiri

néztük és odanyúltam a kezéhez

még volt rajta hús de a nyüvei

elvonultak egy új nő teteméhez

a csontja zörgött ránk pisszegtek

csönd legyen mondták hangosan

és akkor nem mozdultunk többet

a sötét arany cirádás moziban

pedig lett volna mit mozognunk

ölelkezni akart még a csontunk

akinek nincs halottja bódult

nem tudja hogy közöttünk mi van

Albatroszfarhát

És mi lett akkor az albatrosz vége,

mikor megdöglött, elnyúlt a fedélzet

deszkáján, és folyt, csak folyt a vére

ábrákat rajzolva, s mindent összevérzett?

Megilletődve néztünk tetemére,

ezért gúnyoltuk, csúfoltuk halálra,

hogy sorsunkat végül vele mérje

össze a sorsa. A sorsunk még talány, a

földből alig bújt ki, még parányi,

bolyong a bolygón, erre-arra futkos,

nem olyan hatalmas, mint amely égbe szállt ki

az alacsony tenger hullámaiból.

Egy patkány bújt ki alulról a titkos

mélységekből. Azt kellett volna

kigúnyolnunk, csúf, gunyoros botokkal

a vitorlák tövében elagyabugyálni,

mert maga a dögvész, a ragály és a kór,

azt kellett volna noszogatni okkal,

hogy távozz tőlünk, kiszáradt torokkal

vonítani, halál, az vagy te, bizonnyal,

lássuk, tudsz-e, mint albatrosz, röpülni,

még döglötten is a hullámokra ülni,

lebegni a nagy vizek árján, mint a lélek

a víz fölött, te dögvész, te pokolra se jó?

Az albatroszt, mert nem volt ennivaló,

főztük, főztük, s kiderült, ehetetlen étek

az albatroszfarhát. Mért kellett lelőni?

Lehet jelkép, és lehet félnyersen költői,

nem kellett volna a szárnyát összetörni.

Márványpalota

Csöngét, hallom, elkapta a víz,

Csöngét, hallom, elkapta az ár.

Vajon hány háza van? Tízre tíz,

vagy százra száz, vagy már alig él?

Áll-e a kastély? Elérte az ár?

Locsog a víz a falu szélinél,

előremegy, a kastélyig elér?

Vagy a kastélynak már csak hűlt helye?

Láttam képen: az osztrák–magyar

kor idején még épen állt a fal.

„Weöres úr kastélya” – tudatott –

egy udvarháznál alig volt nagyobb.

Áll-e még az a szerény úri lak,

vagy elvitte régen az áradat?

Weöres uraság – elvitte már az ár?

Vagy fiadért a kastély ma is áll?

Hallod-e, fiú: Csönge vízben áll,

hallod-e, Csöngét elkapta az ár.

Holdbeli csónakon jössz-e már,

mielőtt Csönge nád lesz, és békanyál?

Mielőtt a kastély hűlt helyén

sikló kanyarog, béka hümmöget.

Az utolsó tégla a vízből fölmered,

és agyaggá omlik, puha sár

lesz ismét a tegnapi kemény.

A hír vizéből ma ki van ömölve

gyerekkorod helye-neve: Csönge.

Holnap új hírre virradunk,

halljuk, Ungvárnál kiöntött az Ung.

A hírek jönnek-mennek-múlnak.

Kiönt az Ung, Csönge víz alatt.

Elmúlsz-e te is, Weöresék fia?

Verseid a magaslaton állnak,

a szárazon, életművedet

az árvíz nem érheti el,

kastélyodban a mindenség delel,

hallom, örök hír a sorsod,

a csöngei lélek márványpalota.

Horváth Eve

Ballade pour Adeline

Anyám kedvenc verse a fekete rózsa.

Dauerolt hajával úgy borul a varrógép fölé,

mintha búrában ülne a rettenetes világ,

egy mütyürke ország gyárüzemelt

városának a kellős közepén, ahol

a négyemeletesek mint retró házi-

sütemények egymást nyalogatják.

A konyhában Máté Péter szól kazettán,

minden szögletes, csak ez a dal, ez gömbölyű,

üveggolyó-könnyek gurulnak a nagymama

udvarán. Egy kis patak, két kis patak,

ezüst eső. Vasárnap, ha anyám szabadnapos,

hálóingben ül, és panaszkodik. Kinyitja Dosztojevszkijt,

a lemezjátszón Clayderman zongorázik, a függöny

füstössé teszi a kinti világot, amibe a nyírfák

is belesápadnak a ház előtt, mintha minden

összefolyna, a három műszak, az állandó

egyedüllét. A gyermekáldás is csak úgy belehullott,

mint kapucniba az elsárgult levél. Apád egy

semmirekellő alkoholista, neki könnyű. Anyám rumot

vásárol, mentolos Helikont szív, a sötétítő behúzva,

csupa dohány- és rumszagú minden, az ágy mellett egy

lavór, abba öklendezik. Soha többé nem próbálja ki

az alkoholizmust. Ugrik a lemez, a centrifuga,

a zongoraszó katatón, a macska kergeti a farkát,

anyám zivatarként söpör át a lakáson, ajtók

csapódnak, káromkodása köhögésbe fullad

a fürdőszobában, ahol a fakószürke és kinyúlt

ruhák a tárcsás mosógép hipós gyomrában

émelyegnek. Eliramlik az élet, ahogy a fél pár

zokni, és annyit sem ér, mint egy nyakleves

a lépcsőházban a későn hazatérő kamasznak.

Anyámnak fáj a semmi, csak bámul maga elé,

kortyolja feketéjét, megint éjszakázik.

Horváth Florencia

Tiszta voltam

Sétáltam haza a Budaörsi úton,

kezemben kabát, vizesüveg,

ajándékba vett pezsgő. Nem

volt időm ebédelni, ez a két

gombóc elég lesz. A tárcát

nem tudtam betenni táskámba,

mindjárt otthon úgyis. Szorítottam

a többi közé. Ahogy a kártyát

visszasüllyesztettem, nyilallt

belém: hittem, amit hibámnak

neveztél, pedig tiszta.

Majdnem ledobtam a pezsgőt,

rám ordított egy biciklis, valamit

elhagytál. Ott hevert valóban

pénztárcám a földön, és benne

minden bizonyíték, hogy én én,

még ha a fejedben már mindig

az, aki akkor.

Magadhoz közel engedni

elfejtettél. Lefoglalt a címkézés:

miért ilyen, miért nem olyan.

Ami nekem fontos, neked sok,

amit adni tudok, szerinted kevés.

Ha valóság nincs, legyen lényeges

a fantázia. Szerettem volna

szemedben ugyanannak látni

magam, akinek a tükörben

szoktam. A taktikázástól

elment a kedvem. Maradt

a helyrehozhatatlanság,

a bűntudat.

Elraktározni a veszteséget,

hogy egyikünket se sértse.

Tételmondatom: önmagam

helyreállítása. Mintha egy

hibás fájlt, bezáratlan keresési

oldalt. A nehézség sosem

az elszakadás, hanem

hogy ne akarjam megosztani

veled, amit közben láttam.

Tapasztalat. Olvadó gombóc.

Szégyelltem, okoltam magam

pályaudvaron, a mozi előtt.

Most már megbocsátanék.

Föloldozódni egyedül akarok.

Lehetőség lehetne: megtudd,

megértsd, mindketten átalakultunk.

De hol marad a nagy beismerés,

amikor egy pillanatra valamelyik

járdaszélen elhagyod egykor volt

önmagad. Nem tűnik föl, már

nem a tiéd. Romlottál, fehéredtél

– nem ismerlek mostanában,

hogy megmondjam. Lényegtelen:

nem értek el az önhibáztatás fázisai.

És rólam sem te kell, tudd,

előttem legyen világos:

tiszta voltam.

A pénztárcáért lehajoltam.

A fagyit gyorsabban nyeltem

a hőségnél. Az ajándékot

átadtam. Felírtam, másnap

lejár az igazolványom,

ki kell majd cseréltetni.

A kötet szerzőiről

Acsai Roland (1975) Radnóti-díjas, Bárka-díjas, Zelk Zoltán-díjas költő, műfordító, esszéista, színműíró. Harminc éve publikál, eddig huszonkilenc könyve jelent meg. Abonyban nőtt fel, Budapesten él. Két lánya van. Tagja a Szépírók Társaságának és a Magyar PEN Clubnak.

Áfra János (1987, Hajdúböszörmény) költő, műkritikus, az Alföld szerkesztője, az egri Eszterházy Károly Katolikus Egyetem Művészetelméleti és Médiatudományi Intézetének docense, Debrecenben él. Legutóbbi verseskötete: Kitakart anyám (Kalligram, 2025).

Aletta Vid (1972, Budapest) költő, író, fotós. Az Eszterházy Károly Főiskola magyar szakán végzett. 2008-tól Angliában él. Verseskötete: E mái nap szül (Magvető, 2003).

András László (1966) Piliscsabán él, legutóbbi verseskötete: Vad vidék (Kalligram, 2023).

Babiczky Tibor (1980), költő, író. Triesztben él.

Balla Zsófia (1949, Kolozsvár) költő, Budapesten él. Fontosabb díjai: Magyarország Babérkoszorúja Díj (2008), Artisjus Irodalmi Nagydíj (2010), 2016 óta a Digitális Irodalmi Akadémia tagja. Legutóbbi kötete: Az élet két fele (Kalligram, 2019).

Bándi Máté (1998, Ajka) szociológiát hallgat a Károli Gáspár Református Egyetemen. A gyűlés zenekar énekes-frontembere, jelenleg első kötetét írja.

Bánfalvi Samu (2002, Budapest) költő.

Bánkövi Dorottya (1994, Budapest) költő, író. Második könyve, A tenger nappal alszik című verseskötete a 2026-os könyvhétre jelenik meg. Prózát és operalibrettót is ír. Az ELTE Irodalomtudományi Doktori Iskola hallgatója, valamint magyar nyelv és irodalmat tanít. Az Angelica leánykar tagja.

Both Balázs (1976, Sopron) hat verseskötete jelent meg, a legutóbbi Gyújtópont címmel (Magyar Napló Kiadó, 2025). Verseit megzenésítette a Hangraforgó együttes, és T. Horváth Józseffel közös albumuk jelent meg Jelenés vagyok címmel. Díjai: Bella István-díj (2017) és Sopronért emlékérem (2023).

Csehy Zoltán (1973, Pozsony) költő, műfordító, a pozsonyi Comenius Egyetem Magyar Nyelv és Irodalom Tanszékén tanít. Legutóbbi verskötete: Fogli d’album (Kalligram, 2023). Legutóbbi műfordításkötete: Publius Ovidius Naso: Átváltozások (Kalligram, 2026).

Csősz Gergő (1980) balatoni származású szabad rádiós, slam költő, közgazdász.

Demeter Arnold (1998, Csíkszentkirály) költő, kulturális szervezőként dolgozik. Első kötete: Búzaköd (Erdélyi Híradó–FISZ, 2026).

Domján Gábor (1952, Kislőd) költő, Veszprémben él. Két verseskötete jelent meg.

Fancsali Kinga (2000, Marosvásárhely) jelenleg Budapesten él. Első verseskötete: Nem a haláltól (Erdélyi Híradó–FISZ, 2025).

Fekete Vince (1965, Kézdivásárhely) költő, a Székelyföld folyóirat szerkesztője. Budapesten és Kézdiszentkereszten él. Legutóbbi verseskönyve: Gyönyörű apokalipszis (Magvető, 2024).

Fenyvesi Orsolya (1986) négy verseskötete jelent meg, legutóbbi: Mindig kezdetben (Kalligram, 2022). 2018-ban Móricz Zsigmond-ösztöndíjat kapott, 2021-ben a Szépírók Társasága Junior Szépíró-díját vehette át, 2023-ban Erzsébetváros irodalmi ösztöndíjasa volt, 2024-ben Sziveri-díjjal jutalmazták. Első regénye A minótaurosz és én (&, 2024), legutóbbi prózakötete a Nem fogsz belehalni (&, 2025).

Fürjes Gabriella (1970, Bélapátfalva) Ózdon és Debrecenben nőtt fel, Budapesten él, a Pesthidegkúti Waldorf Iskola tanára.

G. István László (1972) költő, műfordító, esszéíró, tanár. Legutóbbi kötete: Visszáján végtelen (Magvető, 2025).

Géczi János (1954) költő. Balatonalmádiban, illetve Murteren él.

Gerevich András (1976, Budapest) költő, író, műfordító, egyetemi oktató. Walt Whitman, Seamus Heaney, Louise Glück és Frank O’Hara fordítója. Hatodik, válogatott kötete: XXX, Válogatott, átdolgozott és új queer versek (Okapi Press, 2025).

Gergely Ágnes (1933, Endrőd) költő, író, műfordító, Budapesten él. Legutóbbi könyve: Az én száz versem (Kalligram, 2024).

Grecsó Krisztián (1976, Szegvár) író, költő, az Élet és Irodalom szerkesztője, Budapesten él. Legutóbbi kötete: Ott maradtok egymásnak (Magvető, 2026).

Győri László (1942, Orosháza) költő, író. Budapesten él. Legutóbbi verseskönyve: Láncra vert eső (Napkút, 2024).

Horváth Eve (1984, Nagykanizsa) költő, magyar szakot végzett az ELTE-n, legutóbbi könyve: Metasztázisok (Kalligram, 2024). Díjai: Füst Milán-díj, Zelk Zoltán-díj. Jelenleg Dunavecsén él és alkot.

Horváth Florencia (2002, Celldömölk) Móricz-ösztöndíjas, Vas Vármegyei Prima díjas költő, kritikus. A prae.hu főszerkesztő-helyettese, a FISZ Junior műhelyvezetője. Első verseskötete: Hiátus (Kalligram, 2025).

Ijjas Tamás (1978, Budapest) költő, legutóbbi kötete: Kihajt a villamos a szeretetből (Cosmopolit, 2025).

Kali Ágnes (1996, Sepsiszentgyörgy) költő, dramaturg, legutóbbi könyve: Megvakult angyalok (Kalligram, 2023). Jelenleg Budapesten él.

Kemény István (1961, Budapest) költő, író, Budapesten él. Számos könyve jelent meg Magyarországon és külföldön. Legutóbbi kötete: Lovag Dulcinea (Magvető, 2024).

Keresztesi József (1970) költő, író, szerkesztő, Pécsen él. Gyerekeknek szóló könyveket, színpadi műveket és dalszövegeket is ír, az Új Anya zenekar tagja. Legutóbbi verseskötete: Szabadság mozi (Jelenkor, 2025).

Király Zoltán (1977, Kolozsvár) József Attila-díjas költő, műfordító. Legutóbbi verseskötete: Matróziskola (Erdélyi Híradó, Kolozsvár, 2024).

Kiss László (1976, Gyula) író, szerkesztő, tanár. Legutóbbi kötete: Mindig, ha jön az este (Athenaeum, 2025).

Kiss Ottó (1963, Battonya) Gyulán él, a Bárka című folyóirat munkatársa. Felnőtteknek és gyerekeknek ír. Legutóbbi könyve felnőtteknek: A Kék Oroszlán bezár (Athenaeum, 2022). Gyerekeknek: Ki volt Munkácsy Mihály? (Munkácsy Mihály Múzeum, 2024).

Kollár Árpád (1980, Zenta) költő, műfordító. Szabadkán nőtt föl, Szegeden él egy holtág mellett. Legutóbbi kötete: Nád / A szülőföld körberajzolása (Kalligram, 2025).

Kopriva Nikolett (1996, Munkács) költő, Sepsiszentgyörgyön él. Legutóbbi kötete: Talán vagytok (Mentor Könyvek, 2024).

Korsós Gergő (2000, Szekszárd) költő. Első verseskötete: Szomorújáték (FISZ, 2026).

Kustos Júlia (1996, Szombathely) Füst Milán-díjas költő, 2014 óta Budapesten alkot. Legutóbbi kötete: Tehetetlen bálványok (2025).

Lackfi János (1971, Budapest) Kossuth- és József Attila-díjas író, költő. Legutóbbi verseskötete: Szívékszer (Harmat, 2026). Zsámbékon él.

Lanczkor Gábor (1981) József Attila-díjas költő, író. Legutóbbi kötete: Szaturnuszi mesék 1. (su/cure-sale, 2024).

László Noémi (1973, Kolozsvár) költő. Legutóbbi verseskötete: Pulzus (Prae–Lector, 2023). A Kolozsváron megjelenő Napsugár és Szivárvány gyermekirodalmi lapok főszerkesztője.

Lesi Zoltán (1982, Gyula) költő, három verseskötete és egy gyermekkönyve jelent meg. Az Akademie Schloss Solitude és a Visegrádi Alap ösztöndíjasa volt. Legutóbbi kötete, a Magasugrás németül, szlovákul, lengyelül és franciául is megjelent. Kiállítása szerepelt a müncheni NS-Dokumentációs Központ múzeumában.

Locker Dávid (1998, Szatmárnémeti) költő, az ELTE BTK irodalomtudományi doktorandusza. Első verseskötete: Beszédkényszer (Prae, 2024).

Lukács Flóra (1994) Miskolcon nőtt fel, jelenleg Budapesten él. Első kötete: Egy sanghaji hotel teraszán (FISZ, 2021).

Markó Béla (1951, Kézdivásárhely) költő, író. Marosvásárhelyen él. Magyar–francia szakot végzett Kolozsváron. 1989 és 2005 között a Látó folyóirat főszerkesztője, ugyancsak 1989 után hosszú ideig szenátor a román parlamentben. Két ízben a román kormány miniszterelnök-helyettese is volt. Számos verseskönyve és esszékötete jelent meg. Legutóbbi könyve: A nem létező ország (próza, Kalligram, 2025).

Mechiat Zina (1991, Győr) magyar-algír származású költő, Budapesten él. Legutóbbi verseskötete: Bermudák találkozása tilos (Scolar, 2026).

Molnár H. Magor (1986, Marosvásárhely) költő, az Eső című irodalmi lap szerkesztője. Szegeden él feleségével és három gyermekével.

Nádasdy Ádám (1947–2026) költő, műfordító, egyetemi tanár.

Nyerges Gábor Ádám (1989, Budapest) költő, író. Eddig két regénye és egy novelláskötete jelent meg, a hatodik verseskötete a 2026-os Ünnepi Könyvhétre érkezik (Messziről jött vendégek, Prae). 2025-ben Móricz Zsigmond irodalmi alkotói ösztöndíjban részesült. Az Apokrif irodalmi folyóirat alapító főszerkesztője, Orbán Ottó-kutató.

Orcsik Roland (1975, Óbecse) 1992 óta Szegeden él. Író, költő, műfordító, irodalomtörténész, szerkesztő, a Szegedi Tudományegyetem Szláv Intézetének adjunktusa. Legutóbbi regénye: Hordozható óceán (Cser, 2025).

Peer Krisztián (1974, Dorog) költő, Kismaroson él. Legutóbbi kötete: Pazarlás (Okapi Press, 2025).

Petőcz András (1959, Budapest) Babérkoszorú- és József Attila-díjas költő, író. Kreatív írást tanít mintegy két évtizede. A Magyar Irodalomtörténeti Társaság Szépírói Tagozatának elnöke. Legutóbbi verseskötete: Magad vagy (Fekete Sas, 2026).

Pion István (1984) költő, író. Legutóbbi könyve: A Búbánat-völgyön át (Jelenkor, 2026).

Pollágh Péter (1979, Tatabánya) József Attila-díjas költő, író, szerkesztő, mentor. A JAK-füzetek egykori szerkesztője. 1995-től publikál, 2008-tól szerepel a Szép versekben. Ötödik, Régi voltam című verskötete 2023-ban Könyv Nívódíjat nyert. Hobbija a hegyi futás.

Purosz Leonidasz (1996, Szeged) verset, színpadi szöveget és kritikát ír. Legutóbbi kötete: Honvágy (Magvető, 2026).

Ráday Zsófia (1999, Miskolc) jelenleg főleg Budapesten és Debrecenben él. Költő, szerkesztő, korrektor, az ELTE BTK doktorandusza. Első verseskötete: A Csendkirály győzelmi beszéde (Okapi Press, 2025).

Rakovszky Zsuzsa (1950, Sopron) író, költő, műfordító. Legutóbbi kötete: Délutáni éjszaka (Magvető, 2025).

Sajó László (1956, Sátoraljaújhely) költő, író, Budapesten él. Legutóbbi verseskötete: Szabadtüdős merülés (L’Harmattan, 2024).

Schein Gábor (1969) író, költő, az ELTE egyetemi tanára, Budapesten él. Legutóbbi könyve: Egy kutya evangéliuma (Magvető, 2026).

Seres Lili Hanna (1993) költő, irodalmár. Doktori fokozatát a kortárs magyar deprivációs irodalomról szóló disszertációjával 2026-ban szerezte meg az ELTE BTK-n. A Közélet Iskolája munkatársa. Legutóbbi kötete: Istenek a körfolyosón (Jelenkor, 2026).

Simon Márton (1984) költő, legutóbbi kötete: Hideg pizza (Okapi Press, 2024).

Stummer Attila (1974, Szolnok) jogász, korábban bíró volt, jelenleg ügyvéd. 2021 óta ír és publikál verseket. Budapesten él.

Szabados Attila (1999, Budapest) első verseskötete: Vérsűrűség (Kalligram, 2024).

Szabó T. Anna (1972, Kolozsvár) költő, író, műfordító. Budapesten él. Legutóbbi könyve: Erősebb nálam (Magvető, 2025).

Székely Szabolcs (1983, Budapest) költő. Legutóbbi verseskönyve: A beszélgetés története (Magvető, 2021).

Szijj Ferenc (1958) Budapesten él, költő, író, műfordító. Legutóbbi könyve: A madarak tudása (Magvető, 2026).

Szita Szilvia (1972) nyelvész, költő és műfordító. Strasbourgban él, a Strasbourgi Egyetemen tanít nyelveket és szakmódszertant, emellett egy többnyelvű versíró szemináriumot is vezet. Legutóbbi könyve: A tenger felszámolása (Tipp-Cult, 2025).

Takács Zsuzsa (1938, Budapest) költő, író, műfordító. Legújabb könyve: A maradás szégyene (Magvető, 2025).

Terék Anna (1984, Topolya, Jugoszlávia), költő, drámaíró. Budapesten él és dolgozik. Legutóbbi kötete: Jég (Jelenkor, 2026).

Tóth Krisztina (1967, Budapest) költő, író, műfordító. Legújabb könyve: Kánkán az üvegpadlón (Magvető, 2026).

Tőzsér Árpád (1935, Gömörpéterfalva) költő, műfordító. Az 1960-as években a pozsonyi Irodalmi Szemle szerkesztője, 1971–1976 között a nyitrai Pedagógiai Fakultás oktatója, majd 1990-ig a Madách Könyv- és Lapkiadó szerkesztője, 2002-ig pedig a pozsonyi Comenius Tudományegyetem Bölcsészkarának adjunktusa. Kossuth-díjas (2004).

Véssey Miklós (1990, Budapest) szépirodalmi szövegeket szerkeszt és ír, 2016 óta publikál, elsősorban novellákat és verseket. Budakeszin él és dolgozik, három gyermek édesapja.

Veszprémi Szilveszter (1997, Pécs) Sziveri-díjas költő, közösségszervező, blogger. Szegeden él. Legutóbbi kötete: Vijjogók (Prae, 2026).

Vida Kamilla (1997) költő, szerkesztő, műsorvezető. Legutóbbi kötete: Demográfiai csúcs (Magvető, 2026).

Vörös István (1964, Budapest), költő, író, műfordító. Legutóbbi verseskötete: Nemet mondani (Cédrus, 2024).

Závada Péter (1982) költő, drámaíró. Verseket 2009 óta publikál. Darabjait az Örkény, a Katona és a Trafó is játssza. Legutóbbi verseskötete: Éngép (Jelenkor, 2024).

Zilahi Anna (1990) költő, prózaíró, képzőművész. Legutóbbi könyve: Gyengédség (Magvető, 2025).

Zsigmond Soma (2004, Szeged) verseket, prózákat és drámát ír.

A portréfotók készítői

Ádám Gyula (Demeter Arnold)

Altrichter Zita (Aletta Vid)

Ambruzs Zsolt (Géczi János)

Antal Csenge (Horváth Florencia)

Bach Máté (Fancsali Kinga, Locker Dávid)

Balogh Ádám (András László)

Beliczay László (László Noémi)

Bokor Krisztián (Pion István)

Czimbal Gyula (Lanczkor Gábor, Terék Anna)

Deres Kornélia (Pollágh Péter)

Dragomán György (Szabó T. Anna)

Falus Kriszta (Grecsó Krisztián)

Fazekas Márta (Fekete Vince)

Ferencz-Nagy Zoltán (Molnár H. Magor)

Fodor Csilla / Partizán (Vida Kamilla)

Gál Csaba (Rakovszky Zsuzsa)

Gáspár Attila (Markó Béla)

Gerőcs Péter (Gerevich András, Seres Lili Hanna)

Gordon Eszter / Pagony (Vörös István)

Kabai Henrik (Ráday Zsófia)

Kállai Márta / Scolar (Mechiat Zina)

Kása Tímea (Acsai Roland)

Kaszás Bence (Ijjas Tamás)

Kaszics Bálint (Peer Krisztián)

Kincses Gyula (Petőcz András)

Kovács Endre (Domján Gábor)

Kozma Zsuzsanna (Sajó László)

Kris Ćwik / Rolling Eye Photography (Keresztesi József)

Máté Péter / Jelenkor (Závada Péter)

Máthé Krisztián (Győri László)

Mészáros Péter (Véssey Miklós)

Miklóssi Szabó István (Kopriva Nikolett)

Misota Dániel (Zilahi Anna)

Ocskó Ferenc (Orcsik Roland)

Oláh Gergely Máté (Balla Zsófia, Lesi Zoltán)

Páli Margit (Kiss Ottó)

Reviczky Zsolt (Kemény István)

Sirbik Attila (Fenyvesi Orsolya)

Somogyi Tibor (Csehy Zoltán)

Stekovics Gáspár (Gergely Ágnes)

Székelyhidi Zsolt (Horváth Eve, Kiss László)

Szentes Zágon (Király Zoltán)

Szepesvári Petra / Helikon (Lackfi János)

Szilágyi Lenke (G. István László)

Timár Sára (Székely Szabolcs)

Vadócz Dávid (Both Balázs)

Valuska Gábor (Nádasdy Ádám, Purosz Leonidasz, Takács Zsuzsa)

Vigh Levente (Áfra János)

Wavrik Gábor (Tóth Krisztina)

Weber Kristóf (Simon Márton)

Wilhelm Laura / Szegeder (Veszprémi Szilveszter)

Tartalom

A kötet szerzői

Acsai Roland

Mióta megjöttem

Mindenütt

Vendége lesz kezének

Áfra János

Egy ifjú Démétérhez

Aletta Vid

Ő

András László

Az utolsó út

A Vátesz

Öregasszonyok bánata

Babiczky Tibor

A melankólia anatómiája

Balla Zsófia

A tárgyak

Visszatekintés

A haza

Bándi Máté

Az olvasó meghal, a költők kirepülnek

Bánfalvi Samu

Charlie Kirk meghalt,

Bánkövi Dorottya

A várakozó

Both Balázs

Anyám szól

Gyerekkor, Alsólővér utca

Nagymamánál

Csehy Zoltán

Önmagad őse

Triumphus és áldáskérés

Csősz Gergő

Pesti hiba

Huss

Demeter Arnold

hobbihit

Átokfalva

apáról fiúra

Domján Gábor

Dance Me

Egy fénykép földrajzához

Fancsali Kinga

vásárhelyi skizo

Fekete Vince

Aranykor

Mindenható

Fordított havazás

Fenyvesi Orsolya

Nyári leplek

Csillagarcú férfiak

Fürjes Gabriella

nem nélkülözhető.

a füge árnyéka.

G. István László

Közös jövőnk

Az íróasztal

Géczi János

Terzinák, végezetül

Terzinák éjszakai tengerparton

Terzinák a halhatatlanról

Gerevich András

Hangtérkép

Hangkalitka

Hangtenger

Gergely Ágnes

Útinapló, 1965

Térkép nélkül

Szent István-park, háború

Grecsó Krisztián

Házasság

A tékozló fiú

Győri László

Harakiri

Albatroszfarhát

Márványpalota

Horváth Eve

Ballade pour Adeline

Horváth Florencia

Tiszta voltam

Ijjas Tamás

Természetes közeg

Memoár

Kali Ágnes

Posztpartum gőg

Kemény István

Szabadság, te szegény

A demencia társadalma

Keresztesi József

Traktátus az alanyi és a tárgyias költészetről

Csütörtök

A Reményhez

Király Zoltán

Mint zebra viszonyul a lóhoz

Kiss László

Vihar

Az Ohře hídján

Magaslesek a szántóföldön

Kiss Ottó

Ülni a földön

Mihályom

Kollár Árpád

Ulje, šećer, mleko

Atilla

Trianon az nem egy ház

Kopriva Nikolett

Nyilatkozat

Varázslók

Erdő

Korsós Gergő

Megmászni a Démontornyot apával

Feloldozás

Kustos Júlia

Jusztícia levelei

Lackfi János

Chaplin borotvája

Lanczkor Gábor

A tenger

A Balaton

László Noémi

Csak egy

szabadvers

szép vers

Lesi Zoltán

Vízszint

Kaleidoszkóp

Édeskés

Locker Dávid

Kedves Dávid!

Lukács Flóra

Kuvik

Markó Béla

Az utolsó sor

Csak mintázat

Szavatossági idő

Mechiat Zina

Beavatás

Molnár H. Magor

Küldetés

Nóta

Diagnózis

Nádasdy Ádám

A stabilitás nem elég

Lépjünk rá a pedálra

Mind a tied

Nyerges Gábor Ádám

Egy cigarettaszünet előzményei

Az őszi vadselejtezés után

Az esélyegyenlőtlenség fenntartásának céljából kinevezett miniszteri megbízott és szépséges kísérője látogatása a mediterráneumban

Orcsik Roland

Bálvány

Diófa-változat

Peer Krisztián

Néplélek

Határidő

Petőcz András

Magad vagy

töredezett

Jó volna újra

Pion István

apám, sötétedéskor

bevezetés a halhatatlanságba

hótakaró

Pollágh Péter

Az eső szerelem

Purosz Leonidasz

A költészet hívása

Belépni tilos

Ráday Zsófia

A Csendkirály lánya

A Vasszüzek dala

Rakovszky Zsuzsa

Őszi-téli szonettek

Sajó László

utca

villamos

Schein Gábor

A mi bombáink

Smaragd

Lennénk mámoros

Seres Lili Hanna

Éjszaka nyílnak a lányok

Simon Márton

This is Going to be Great Television

Stummer Attila

Alkalmi vers a halálról

Szabados Attila

Fekete hal

Találkozás a pornográfiával

Barátaim!

Szabó T. Anna

Juliska meghalása

Székely Szabolcs

A labda

Sürgősségi ballada

Ballada a középső útról

Szijj Ferenc

Üzenetek

Igazság

Holnap

Szita Szilvia

Botanikus kert

Takács Zsuzsa

Tarts ki, ameddig élek, Istenem!

Séta

Két nővér

Terék Anna

Falak

Szólni

Tóth Krisztina

Nyárfahó

Tarkó

Kabát

Tőzsér Árpád

Platánjaim

A tékozló Én megtérése

Véssey Miklós

Csak a hátatokat láttuk

Az én apukám

Veszprémi Szilveszter

Aki meghallotta a kányákat

Mese apáimról

Az emlékek helyét egyszer csak átveszik az olcsó viccek, de anyám ezt nem bánja

Vida Kamilla

Imre és Iván

Vörös István

Tandori-ollók

I Egy megtisztított tárgy elvesztése

II AN & CO.

III Lépéselőny

IV Másvilági riport

Závada Péter

A kép

Zilahi Anna

Polypsisme

Zsigmond Soma

Kaspar

A kötet szerzőiről

A könyvben szereplő fotók készítői

MAGVETŐ
KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Felelős szerkesztő Turi Tímea
Kézirat-előkészítő Hradeczky Moni
Borító Cuba Gergő
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klára

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft., 2026
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

ISBN 977 058 63 7826 8
ISSN 0586-3783

Felhasznált betűtípus
Noto Serif – SIL Open Font Licence