A fordítás alapjául szolgáló kiadás:

Cormac McCarthy: Cities of the Plain

Alfred A. Knopf, New York, 1998

Fordította

Galamb Zoltán

Copyright © Cormac McCarthy, 1998

Magyar kiadás © Jelenkor Kiadó, Budapest, 2024

Hungarian translation © Galamb Zoltán, 2014, 2024

Minden jog fenntartva

Szerzőfotó © Derek Shapton

Második, javított kiadás

Felelős kiadó Nagy Boglárka

A Jelenkor Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje

Felelős szerkesztő Túry Melinda

Szerkesztette Greskovits Endre

A szöveget gondozta Török Tünde

Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

Borítótervező Váradi Zsolt

Az elektronikus verziót az eKönyv Magyarország készítette

www.ekonyv.hu

ISBN 978-963-518-396-8

I

Az ajtóban álltak és topogva leverték csizmájukról az esőt és a kalapjukat rázták és letörölték arcukról a vizet. Odakint az utcán az eső belevágott az úttesten álló vízbe és felkavarta a neonreklámok rikító zöld és vörös fényeit és eső táncolt az útpadkán parkoló kocsik acéltetején.

Vesszek meg ha nem csuromvíz a gatyám is, mondta Billy. Csepegő kalapját rázogatta. Merre van a mi született amerikai cowboyunk?

Már odabent.

Gyerünk. A végén még kiválogatja magának a szép kövér darabokat.

A kopott pongyolás kurvák felpillantottak a kopott kanapékról ahol ültek. A helyiség csaknem üresen állt. A két férfi megint topogott kicsit a csizmájával majd odamentek a pulthoz és hüvelykujjukkal hátracsúsztatták a kalapjukat csizmás lábukat meg föltették a csempézett vízelvezető feletti csőre míg a csapos kitöltötte a whiskyjüket. A kocsma vérvörös fényében és a kavargó füstben egy pillanatra egymásra emelték poharukat és biccentettek mintha egy negyedik társukra innának aki immár nincs velük aztán lehajtották az italukat és visszatették a pultra az üres poharakat és a kezük fejével megtörölték a szájukat. Troy a csapos felé bökött az állával és egyik ujjával kört írt le az üres poharak felett. A csapos biccentett.

John Grady, úgy nézel ki mint egy istenverte kikötői patkány.

Úgy is érzem magam.

A csapos whiskyt töltött nekik.

Ennyire még sosem láttam ömleni az esőt. Kértek egy sört kísérőnek? Adjon három sört.

Kinézted már magadnak az egyik kicsikét?

A fiú megrázta a fejét.

Neked melyik tetszik, Troy?

Ebben rád hasonlítok. Töltött galambért jövök ide és anélkül el sem megyek innét. Én mondom neked, öcsi, ha rád jön és megkívánsz egy töltött galambot mással bizony nem fogod beérni.

Ismerem az érzést. Legjobb lesz ha választasz magadnak egyet, John Grady.

A fiú megfordult és szemügyre vette a terem túlsó végében a kurvákat.

Mit szólnál ahhoz a nagydarab vénséghez a zöld pizsamában?

Te csak ne ajánlgasd neki a nőmet, mondta Tony. Még miattad fogunk egymás torkának esni pillanatokon belül.

Na mi lesz már? Épp ide néz.

Mindannyian ide néznek.

Na mi lesz már? Látom rajta hogy tetszel neki.

Szétrázná John Grady tökét is.

Egy ilyen született amerikai cowboyét biztosan nem. A cowboy rátapadna mint a bogáncs. Na és mit szólnál ahhoz amelyik kék függönyt tekert magára?

Ne figyelj oda rá, John Grady. Úgy néz ki mintha tüzet fogott volna az arca és gereblyével oltották volna el. Én azt mondanám hogy a végén ott az a szőke inkább neked való.

Billy a fejét csóválta és a whiskyjéért nyúlt. Ezt a fickót hiába akarnád jobb belátásra bírni. Nem ért a nőkhöz és ez már csak így van.

Hallgass az öregedre, mondta Troy. Ő majd keres neked valamit amiben van anyag. Parham amott úgy tartja hogy a férfi ne kezdjen olyannal akit nem tud felemelni. Azt mondja mi van ha kigyullad a ház?

Vagy a pajta.

Vagy a pajta.

Emlékszel még arra amikor elhoztuk ide Clyde Stappet?

Hát persze és ő aztán tudta mi a jó. Istenigazából vastag nőt választott magának.

JC meg ők pár dollárt csúsztattak oda az öregasszonynak hogy engedje hátramenni és egy kicsit leselkedni őket. Úgy volt hogy lefényképezik a fiút de nem bírták megállni nevetés nélkül és végül elbaltázták az egészet.

Elmondtuk Clyde-nak hogy úgy néz ki mint egy tojáslabdát kefélő majom. Azt hittem rá fogjuk venni hogy keményen meghajtsa. Mit szólnál ahhoz a vöröshöz ott?

Ne hallgass rá, John Grady!

Fontban kimérve is megér minden dollárt. Még fontolóra sem venné.

Ti csak menjetek, mondta John Grady.

Válassz magadnak egyet.

Nem érdekes.

Látod mit tettél, Troy? Csak összezavartad a fiút.

JC mindenkinek azt mondogatta hogy Clyde belezúgott az öreglányba és hátra akarja vinni magával de csak a kisteherautó volt velük és el kellett volna küldeniük a csupasz platósért. Addigra Clyde kijózanodott és kiszerelmesedett és JC kijelentette hogy többé nem viszi el őt kuplerájba. Azt mondta hogy szerinte nem viselkedett férfiasan és tisztességesen.

Ti csak menjetek, mondta John Grady.

Az épület vége felől hallotta ahogy az eső egy fémtetőn kopog. Rendelt még egy pohár whiskyt és állt és maga előtt forgatta lassan a poharat a simára kopott deszkán és a háta mögötti helyiséget figyelte az antik italospolc sárguló tükrében. Az egyik kurva odasétált hozzá a helyiség túlsó végéből és a karjába csúsztatta a karját és meg akarta hívatni magát egy italra de ő azt felelte hogy csak a barátait várja. Csakhamar visszajött Troy és felült a bárszékre és rendelt magának még egy whiskyt. Összekulcsolt kezét a bárpultra támasztotta mintha csak a templomban ülne. Az inge zsebéből kivett egy szál cigarettát.

Nem is tudom, John Grady.

Mit nem tudsz?

Nem tudom.

A csapos whiskyt töltött neki.

Tölts neki is még egyet.

A csapos töltött.

Még egy kurva jött oda hogy John Gradybe karoljon. A púdere megrepedezett az arcán akár a kiszáradt enyv.

Mondd neki hogy kankós vagy.

John Grady spanyolul beszélt a kurvához. A nő a karját ráncigálta.

Billy egyszer ugyanezt mondta az egyiknek itt. Amire a kurva azt felelte hogy semmi gond ő is kankós.

John Grady rágyújtott a 3. gyalogezred emblémájával díszített Zippo öngyújtóval aztán a cigarettásdobozra tette az öngyújtót és ráfújta a füstöt a simára csiszolt deszkára és felnézett John Gradyre. A kurva mostanra visszaült a kanapéra John Grady meg az italospolc tükrében fürkészett valamit. Troy elfordult és követte a tekintetét. A kanapé karfáján legfeljebb tizenhét éves vagy még annál is fiatalabb lány üldögélt felfelé fordított tenyérrel az ölében és leszegett tekintettel. Úgy játszott rikító színű ruhájának szegélyével akár egy iskoláslány. Felpillantott és feléjük fordult. Hosszú fekete haja ráomlott a vállára ő pedig lassan hátrasimította a kézfejével.

Csinos kis teremtés ugye? kérdezte Troy.

John Grady biccentett.

Menj oda és vidd el.

Nem érdekes.

Az ördögbe is eredj már.

Itt jön.

Billy odalépett a pulthoz és megigazította a kalapját.

Azt akarod hogy odamenjek hozzá és elvigyem? kérdezte Troy.

Én elvihetem hogyha akarom.

Otra vez, mondta Billy. Elfordult és a helyiség túlsó végét vette szemügyre.

Eredj már, mondta Troy. Az ördögbe is. Megvárunk.

Az a kislány akit bámultok? Fogadok hogy még tizenöt sincs.

A nyakamat rá hogy nincs annyi sem, mondta Troy.

Vidd el azt amelyikkel én mentem el. Nála képzettebb kancát sehol sem találsz vagy nem ültem még nyeregben.

A csapos whiskyt töltött nekik.

Mindjárt hátramegy.

Nem érdekes.

Billy ránézett Troyra. Az elfordult és kezébe vette a poharát és a vöröses italt bámulta és a szájához emelte és lehajtotta és előhalászta a pénzét az ingzsebéből és az őket figyelő pultos felé bökött az állával.

Készen vagytok? kérdezte.

Aha.

Gyerünk kerítsünk valami harapnivalót. Szerintem lassan végleg eláll az eső. Már egyáltalán nem hallom.

Végigsétáltak az Ignacio Mejíán a Juárez sugárútig. A csatornákban szürkés víz csordogált és a kocsmák és kávézók és zsibárusok fényei lomhán végigömlöttek a vizes fekete utcán. Boltosok szólították meg őket és ékszereket és szerapékat kínáló utcai árusok gyűltek köréjük mindkét oldalról hogy a szolgálatukra állhassanak. Átkeltek a Juárez sugárúton és továbbmentek a Mejíán a Napoleónig és leültek egy asztalhoz az utcára néző ablaknál. Libériás pincér lépett oda hozzájuk és kéziseprűvel lesöpörte a foltos fehér abroszt.

Caballeros, mondta.

Steaket ettek és kávét ittak és Troy háborús történeteit hallgatták és cigarettáztak és figyelték az úttestet ahogy a rozoga sárga taxik átgázolnak a felgyűlt vízen. A Juárez sugárúton elsétáltak a hídig.

A villamosok már nem jártak és az utcákon megszűnt szinte minden kereskedés és forgalom. A sínek a lámpák esőszűrte fényében futottak a hídőrház felé és még tovább ahol úgy ágyazódtak bele a hídba akár egy különálló és törékeny szórványvilágokat összefogó orvosi csipesz a felhőtakaró pedig lassan odébb vonult délre a Franklin-hegység felől a csillagos égbolt előtt sötétlő mexikói hegyek felé. Átkeltek a hídon aztán egymás után keresztülnyomakodtak a forgósorompón – kalapjukat kissé félrebillentve kissé részegen – és végigsétáltak az El Paso Streeten.

Még sötét volt amikor John Grady felébresztette. Ő már felkelt és felöltözött és kiment a konyhába és visszajött és beszélt a lovakkal is és Billy hálóhelyének ajtajában állt az ablakkeretig félrehúzott vászonfüggöny mellett egyik kezében egy bögre kávéval. Helló, cowboy, mondta.

Billy felnyögött.

Menjünk! Télen majd alhatsz eleget.

Fenébe!

Menjünk! Már négy retkes órája fekszel ott.

Billy felült és a lábát letette a földre és két kezébe fogta a fejét.

Nem értem hogyan fekhetsz ott naphosszat.

Vesszek meg ha nem élvezed hogy a tyúkokkal kelhetsz. Hol van az istenverte kávém?

Tőlem aztán ne várd hogy idehozzam neked a kávét. Emeld fel a segged! Kaja az asztalon.

Billy felnyúlt és leakasztotta a kalapját az ágy feletti fogaspecekről és felvette és megigazgatta a fején. Oké, mondta. Már ébren vagyok.

John Grady visszaindult a csűrközön a ház felé. A lovak felnyihogtak az állásaikban ahogy elhaladt mellettük. Tudom mennyi az idő, mondta nekik. A csűr végén szénából font kötél lógott le a szénapadlásról ő pedig kiitta a maradék kávéját és kilöttyintette a zaccot és felugrott és ráütött a kötélre hogy meglendítse aztán kiment.

Mindannyian az asztalnál ültek és ettek amikor Billy kitárta az ajtót és bejött. Socorro lépett oda és elvette és a kemencéhez vitte a pogácsás tányért és egy tepsibe öntötte a pogácsákat aztán betolta a tepsit a melegítőbe és forró pogácsákat húzott ki a melegítőből és a tányérra rakta őket és visszavitte a tányért az asztalhoz. Az asztalon egy tál rántotta állt meg egy másik kukoricadarával tele és egy tányér kolbász és kiöntőben szaft és tálkákban dzsem és pico de gallo és vaj és méz. Billy megmosta az arcát a mosogatónál és Socorro odanyújtotta neki a törülközőt ő pedig megtörölte az arcát és letette a pultra a törülközőt és odament az asztalhoz és átlépett az üresen maradt szék háttámláján és leült és a tojásért nyúlt. Oren egy pillantást vetett rá az újságja felett aztán tovább olvasott.

Billy kanállal szedett magának a tojásból és visszarakta a tálat és a kolbászért nyúlt. Reggelt, Oren, mondta. Reggelt, JC.

JC felnézett a tányérjából. Úgy látom te is azzal a medvével viaskodtál egész éjszaka.

Azzal a medvével viaskodtam, mondta Billy. Odanyúlt és vett magának egy kekszet és visszahajtotta a vásznat a tányérra és a vajért nyúlt.

Mutasd csak a szemed, mondta JC.

Semmi baj a szememmel. Lökd ide a salsát.

A tojásra kanalazta a csípős szószt. Tüzet tűzzel kell oltani. Nem igaz, John Grady?

Öreg férfi jött be a szobába lógó nadrágtartóval. Régimódi inget viselt azt a fajtát amire rá lehetett gombolni a gallérját és elöl nyitva volt és hiányzott róla a gallér. Épp megborotválkozott és borotvahab maradt a nyakán és az egyik fülcimpáján. John Grady hátratolta a székét.

Tessék, Mr. Johnson, mondta. Üljön csak le ide. Én már végeztem.

Felállt a tányérjával hogy betegye a mosogatóba de az öreg intett hogy üljön csak le és megindult a tűzhely felé. Ülj le, mondta. Ülj le. Csak egy kis kávét öntök magamnak.

Socorro leakasztotta az egyik fehér porcelánbögrét a konyhaszekrény oldaláról és teletöltötte és az öreg felé fordította a fülét és átnyújtotta neki az öreg pedig elvette tőle és biccentett és visszament a konyha túlsó végébe. Megállt az asztalnál és két púpozott kanál cukrot mert bele a tálból a bögréjébe és a cukros kanállal együtt kiment. John Grady a kredencre rakta a bögréjét és a tányérját és elvette a pultról az ételhordóját és kiment.

Ennek meg mi a baja? kérdezte JC.

Az égvilágon semmi, mondta Billy.

John Gradyre gondoltam.

Tudom kire gondoltál.

Oren összehajtotta az újságot és lerakta az asztalra. Ezt máris fejezzétek be, mondta. Troy, kész vagy?

Kész.

Hátratolták a széküket az asztaltól és felálltak és kimentek. Billy a fogát piszkálva ült tovább. JC-re nézett. Mit fogsz csinálni ma délelőtt?

Bemegyek a városba az öreggel.

Biccentett. Odakint az udvaron felzúgott a teherautó motorja. Hát, mondta. Azt hiszem elég világos van ahhoz hogy lássunk.

Felállt és átsétált a konyha túlsó végébe és felkapta az ételhordóját a pultról és kiment. JC átnyúlt az asztalon és elvette az újságot.

John Grady ült az üresben járatott teherautó kormányánál. Billy beszállt és lerakta a lábához az ételhordóját aztán betette az ajtót és feléje fordult.

Na, mondta. Indulhatunk megkeresni a napi betevőt?

John Grady sebességbe tette a váltót és elindultak kifelé a földúton.

Látástól vakulásig egy istenadta dollárért, mondta Billy. Imádom ezt az életet. Te is imádod ezt az életet, fiam? Én imádom ezt az életet. Ugye szereted ezt az életet? Mert istenemre mondom hogy én imádom. Egyszerűen imádom.

Benyúlt az ingzsebébe és kirázott a csomagból egy szál cigarettát és meggyújtotta az öngyújtójával és kényelmesen pöfékelt miközben végiggördültek a földúton a kerítés meg a kapufélfák meg a tölgyfa elnyújtott árnyékai között. A napfény vakító fehéren csillant meg a szélvédő poros üvegén. A kerítés mellett álló jószág utánabőgött a kocsinak és Billy szemügyre vette az állatokat. Ezek a tehenek, mondta.

Egy gyepes magaslaton deleltek a vörösagyag dombok között a farmháztól tízmérföldnyire délre. Billy összetekert dzsekijével a feje alatt és szemét a kalapjával letakarva hevert. Kisandított a tőlük nyolcvan mérföldre nyugatra fekvő Guadalupe-hegység szürke hegyfokaira. Utálok kijönni ide, mondta. Az istenverte talaj itt még egy kerítéscölöpöt sem tart meg.

John Grady keresztbe tett lábbal ült és egy gyom szárát rágcsálta. Húsz mérföldre délre eleven zöld öv húzódott végig a Rio Grande völgyében. Az előtérben elkerített szürke szántók. Szürke porfelleg gomolygott egy kultivátort húzó traktor mögött az őszigyapotmező szürke barázdái közt.

Mr. Johnson szerint a hadsereg azzal a paranccsal küldött ide embereket hogy szemrevételezzenek hét délnyugati államot és kutassák fel a legsiralmasabb földdarabot amit találnak és jelentsenek róla. És Mac farmja egyenesen annak a kellős közepén feküdt.

Billy ránézett John Gradyre aztán visszafordult a hegyek felé.

Szerinted igaz lehet? kérdezte John Grady.

A fene se tudja.

JC szerint az öreg napról napra hibbantabb.

Hát még hibbantan is több az esze mint JC-nek ép elmével szóval akkor JC meg micsoda?

Nem tudom.

Semmi baj nincs vele. Egyszerűen öreg.

JC szerint azóta nem egészen tiszta hogy meghalt a lánya.

Hát. Miért is lenne az? A lánya volt a mindene.

Aha.

Talán Delbertet kellene megkérdeznünk. Hogy megtudjuk Delbert hogyan látja a dolgokat.

Delbert nem annyira féleszű mint amilyennek kinéz.

Szívből remélem hogy nem az. Egyébként pár dologban mindig is furcsa volt az öreg és még mindig az. Ez a hely már nem ugyanaz. Soha nem is lesz. Talán mindannyian megbolondultunk egy kicsit. Azt hiszem ha mindenki egyszerre bolondulna meg senki sem venné észre. Te mit gondolsz?

John Grady előrehajolt és kiköpött a foga között és visszatette a szájába a letépett szárat. Tetszett neked a lány ugye?

Szörnyen. Olyan jó volt hozzám mint senki más.

Egy prérifarkas bújt elő a bozótból és ügetett végig egy kisebb halom gerincén negyedmérföldnyire keletre. Nézd csak meg jól azt a rohadékot, mondta Billy.

Mindjárt idehozom a puskát.

Eltűnik mire egyáltalán felállnál.

A prérifarkas továbbsietett a domb tetején aztán megállt és visszanézett és újra leszaladt a gerincen a bozótba.

Szerinted mit kereshet idekint ilyenkor fényes nappal?

Valószínűleg pontosan ugyanezen morfondírozik ő is veled kapcsolatban.

Szerinted meglátott minket?

Hát nem láttam hogy egyenesen belesétált volna amott a fügekaktuszokba szóval nem hinném hogy teljesen vak.

John Grady figyelte hátha újra felbukkan a prérifarkas de a prérifarkas már nem jött elő.

Az a fura, mondta Billy, hogy már majdnem végleg felmondtam amikor megbetegedett a nő. Tovább akartam állni. Miután meghalt már jóval kevesebb okom volt a maradásra mégis maradtam.

Gondolom arra jutottál hogy Macnek szüksége van rád.

Hülyeség.

Hány éves volt a felesége?

Nem tudom. Harmincvalahány. Esetleg negyven. De meg nem mondtad volna róla.

Szerinted sikerül túltennie magát ezen?

Macnek?

Aha.

Nem. Egy ilyen nőn nem lehet túltenni magadat. Egyáltalán nem tudja túltenni magát. Soha nem is fogja.

Leült és feltette a kalapját és megigazította a fején. Kész vagy öcsi?

Aha.

Nehézkesen felállt és lenyúlt és felvette a földről az ételhordóját és leporolta a nadrágja ülepét aztán lehajolt és felkapta a dzsekijét. Ránézett John Gradyre.

Ismertem egy öreg hajtót aki azt mesélte sosem találkozott olyan komforton nevelkedett lánnyal amelyik akár fabatkát is ért volna. Az a nő a keservesebb utat járta be. Az öreg Johnson világéletében marhahajcsárként dolgozott és magad is tudod mennyit fizet az. Mac egy templomi vacsorán ismerte meg San Crucesben amikor az csak tizenhét volt és ezzel vége is lett a történetnek. Az öreg sosem fogja túltenni magát ezen. Sem most sem később. Soha.

Besötétedett mire visszaértek. Billy feltekerte a teherautó ablakát és tekintetét a ház felé fordítva ült. Leharcolt szarházi vagyok, mondta.

Csak úgy benn akarod hagyni a cuccot a teherautóban?

Vigyük be a vontatókötelet. Lehet hogy esni fog. Talán. Meg azt a láda fémkapcsot. Még megrozsdásodnak.

Viszem.

Felmarkolta a cuccot a kocsi platójáról. A csűrközben kigyulladt a villany. Billy állt ott és a kezét rázogatta.

Valahányszor odanyúlok ahhoz a szeméthez megráz.

Biztos a bakancsszegek miatt.

Akkor mért nem a lábam rázza meg?

Nem tudom.

Felakasztotta a vontatókötelet egy szegre és lerakta a láda fémkapcsot egy tartókeret keresztrúdjaira rögtön az ajtó mellett. A lovak felnyerítettek az állásaikban.

Továbbment a csűrközben és az utolsó állásnál rácsapott az ajtóra a tenyerével. Túloldalról tüstént nekirobbant valami a deszkáknak. Por szállongott a lámpafényben. Hátranézett Billyre és elmosolyodott. Cukkold tovább, mondta Billy. Egyszer még szét fogja rúgni ezt a szemetet.

Joaquín hátralépett mindkét kezével a deszkára támaszkodott és leszegte a fejét mintha olyasmit látott volna a karámban ami túl szörnyűséges ahhoz hogy végignézze. De csak azért lépett hátra hogy a földre köpjön lassan és merengve aztán előrelépett és megint benézett a deszkák között. Caballo, mondta. Az ügető ló árnyéka egy pillanatra rávetült a deszkákra és az arcára majd továbbsiklott. Joaquín a fejét ingatta.

Továbbsétáltak oda ahol támasztékként pár kétszer tizenkét collos gerendát szegeltek fel keresztbe a karám teteje mentén és felmászott és leült a csizmasarkát az alsó deszkába ékelve és cigarettázott és figyelte hogyan dolgozza meg John Grady a csikót.

Egyáltalán mit akar kezdeni azzal a bagolyfejű rohadékkal?

Billy megrázta a fejét. Talán úgy lehet ahogy Mac mondja. Mindenki kiköt annál a lónál amelyik legjobban megfelel neki.

Mi az ott a fején?

Cavesson-kötőféknek hívják.

Miért nem jó egy egyszerű kantár?

Erről a cowboyt kellene kérdezned.

Troy előrehajolt és kiköpött. Joaquín felé fordult. Qué piensas? kérdezte.

Joaquín vállat vont. Figyelte ahogy a vezetőszíjon tartott ló körbeüget a karámban.

Azt a lovat zablával próbálták betörni, mondta Troy.

Aha.

Szerintem fel akar hagyni vele és elölről kezdeni.

Hát, mondta Billy, én azt gyanítom hogy bármit akar is valószínűleg sikerülni fog neki.

Figyelték ahogy a ló körbejár.

Nem a cirkusznak akarja beidomítani ugye?

Nem. Tegnap este volt a cirkusz amikor átvetette rajta a két lábát.

Hányszor vetette le magáról a ló?

Négyszer.

És hányszor ült vissza rá?

Te is tudod hányszor.

Tán másoknál jobban ért a rosszul betört lovakhoz?

Menjünk, mondta Billy. Alighanem egész délután azt a rohadékot fogja sétáltatni.

Megindultak a ház felé.

Kérdezd Joaquínt amott, mondta Billy.

Mit kérdezzen tőlem?

Hogy a cowboy ismeri-e a lovakat.

A cowboy aszongya semmihez se ért.

Tudom.

Aszongya csak szereti és igyekszik minél jobban csinálni.

Te mit gondolsz? kérdezte Billy.

Joaquín megrázta a fejét.

Joaquín szerint nem szokványosak a módszerei.

Mac szerint sem.

Joaquín nem válaszolt amíg a kapuhoz nem ért. Aztán megállt és hátrapillantott a karám felé. Végül azt mondta hogy nem igazán érdekes kedveled-e a lovakat vagy sem ha a lovak nem kedvelnek téged. Azt mondta hogy a legjobb idomítóktól akiket ismert elszakadni sem tudtak a lovak. Azt mondta Billy Sanchezt még a budira is kikísérték és kint álldogáltak míg nem végzett.