Kiss Árpád

A grófné
csodálatos fái

200 éves a kinin

részlet

SawaSawa

A borítóterv Kiss Anna munkája
Copyright © Kiss Árpád, 2021
Minden jog fenntartva!

ISBN 978 615 6293 03 9

SawaSawa Kiadó

Felelős kiadó a SawaSawa ügyvezetője
Felelős szerkesztő M. Nagy Miklós
Szerkesztette Horváth Tibor

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft.
2021
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Éváknak és gráciáknak

See you on the heap! (B.L.)
(Észak-angliai bányászköszöntés)

Előszó

A kinin története a modern gyógyszerészet és a gyógyszeripar tömör történetének tekinthető. A 17. század elején Dél-Amerikából eljutott Európába a kinakéreg, amely a 19. századra kigyógyította az öreg kontinens lakóit a maláriából. 1700-ban egy olasz orvos a puskaporéhoz hasonlította a kinakéreg jelentőségét. Drágább kincs került Európába, mint a kirabolt Újvilág ezüstje! Európa eleinte gyanakodva fogadta az idegen, nem csillogó kincset. Nehezen adta érte a több mint másfél évezredes, a reneszánsz alatt felélesztett hippokratészi-galenusi orvosi világképet. Változó földrészünk idegenkedett, pápista összeesküvéstől tartott. Kezdetben a jezsuiták terjesztették a kinakéreg porát, új nevén jezsuitaport. Aztán a 19. század közepén felismerték, hogy a malária megelőzhető kininnel. Nélkülözhetetlen lett a trópusok gyarmatosításában a jezsuitaporból kivont kinin. A század második felében a gyarmatokon létrehozott kinafa- ültetvényekkel, továbbá a kiningyárak létesítésével a 20. század fordulójára kialakult a globális kininpiac.

Az első kontinentális méretű gyógyszerkampány gondolata – amely Indiában a 19. század végén fogalmazódott meg – a kininhez kapcsolódik. Ekkor definiálják a modern járványtani fogalmakat, így felismerik, hogy a malária kórokozója a plazmódium, és a betegség terjesztője (a vektor) az Anopheles szúnyog. Alaposan átrendezték a kininpiacot a világháborúk, és a hadiállapot miatt beállt kininhiány felgyorsította a mesterséges vagy szintetikus kininanalóg-kutatást, valamint a maláriát terjesztő szúnyogvektor kiiktatására irányuló törekvéseket. Mindeközben – a maláriaellenes gyógyszerelés elterjedésével – kiszelektálódtak a gyógyszerre rezisztens plazmódiumok, így a versenyfutás a betegséggel ma is tart.

Rendkívül összetett a malária története, mozaikok egy-más mellé helyezése után áll össze. A bonyolult elágazások irányba terelése talán önkényesnek tűnik, azonban igyekeztünk szórakoztatóak maradni.

A grófné csodálatos fái című kötetünkhöz több illusztrációt találhat a kedves olvasó a kiadó honlapján, amely itt érhető el:

https://www.sawasawa.hu/

„Boldog új évet!”

Az újévet a dánok asztalon állva köszöntik. Tizenkettőkor magasba emelik a poharukat, egyensúlyoznak az asztalon. A kenyai Mombasában is az asztalon énekelték a dán himnuszt. Szikrázott a Tejút az Egyenlítő fölött. Alvásidőre a fából, fűből, sárból tákolt bungaló mindig fülledt, párás levegőjét már enyhítette időnként az óceán felől fújdogáló szél, s majmok dübörögtek a bádogtetőn. Robogva próbálták partra tolni a korallzátonyt az Indiai-óceán felől – a távcsőben lustán – feltörő hullámhegyek. Mombasától délre, a tanzániai határ közelében, alig pár száz méterre a korallzátony. A közelről ijesztően mélyzöld vízhegyek fehér habbá porladva buktak át a zátonyon, amely dagálykor eltűnt, és a part halkabb lett. Vajon be tud-e úszni a cápa fölötte? Éjjelre is maradt a morajlás, sőt hangosabbnak tűnt, de idővel megszokja az ember. Szüntelen a morajlás. Lefekvés előtt gondosan bestoppolod az ágy fölött lógó, málladozó szúnyoghálót. Kelet-Afrikában, főleg az óceánparton a lázak királya uralkodik, a váltóláz, a malária.

Egy parányi óriás a legveszedelmesebb állat, amely a malária terjesztője, a szúnyog. Csípése két-háromszáz millió embert betegít meg, és egymillió emberélet esik áldozatul évente. Ha megbújik az emberben, szúnyog sem kell, visszatérhet a váltóláz, akár évtizedekkel később is, miközben tünetmentesen hordozzuk. A betegség után nem marad sem erős, sem tartós védettség. Jelentős szerepet játszott a henye afrikai emberről alkotott előítélet kialakulásában a korai európai utazók fejében a malária miatt senyvedő, tétlen lakosok látványa. Ezt terjesztették, amikor visszatértek Európába, és hozták testükben a maláriát.

Maláriáért nem kellett Afrikába menni. Európában, a Földközi-tenger partvidékén fertőzött a malária „jóindulatú” fajtája. A kis jégkorszak utáni fölmelegedéssel a súlyos trópusi malária is megjelent, ugyanakkor Ázsiában mindig jelen volt. A malária a hűvös Skandináviába és a messzi Szibériába is eljutott. Különböző neveket kapott: váltóláz, visszatérő láz, hideglelés, harmadnapos láz, mocsárláz stb., a tünetek vagy a földrajzi előfordulása szerint.

Az ókorban a harmad- és negyednapos lázzal járó malária (ezért váltóláz a neve) Rómából eljutott a birodalom északi területeire. Keleten Nagy Sándort indiai hadjárata során gyűrte le a malária – vélte Plutharkoszra hivatkozva Clements Robert Markham, a Brit Földrajzi Társaság egyik elnöke, a brit kinafaültetvények létrehozója a 19. század végén. A malária, a hideglelés az európai élet része volt a 20. század elejéig. Magyarországon a hatvanas évekre tűnt el, a közegészségügyi erőfeszítések nyomán.

Miért súlyos a malária? A vörösvértestek, a vérben oxigént szállító sejtek közül minden ötödiket megfertőzheti, elpusztítja. Súlyos, életveszélyes vérszegénységgel jár a fertőzés. Kimerülnek az erőtartalékok, legyengül a szervezet védekező rendszere. E betegség első tünete könnyed, mintha csak nátha kerülgetne, de az első hideglelés, a vacogással bevezetett lázroham már nem téveszthető össze mással. Ez nem nátha, a lázak királya látogat! A hidegrázással kezdődő láz általában szakaszosan, két vagy három nap után visszatér. Szerencsés esetben kezeletlenül is egyre enyhébb, hetek múlásával gyengül, múlik, ahogy azt Hippokratész (i.e. 460 – i.e. 377) már az ókorban leírta. Gyógyszeres kezelés nélkül eltarthat hónapokig is. Ám az alattomos trópusi malária azonnal támad. Nem szabályos, nincs hidegleléssel kezdődő szakasza. A kezeletlen betegek – főleg csecsemőkorban – a leginkább veszélyeztetettek, harmaduk is áldozatul eshet.

Dél-Amerikában bukkantak a malária gyógyszerére. Történetünk egy fáról, annak kérgéről, a benne rejlő kininről szól.

A kinin

2020-ban volt kétszáz éves a kinin. Noha már jóval 1820 előtt is használták, de a tudást magáról az anyagról csak kétszáz éve szereztük meg. A malária alapvető, életmentő gyógyszere a mai napig. Kalandos úton jutott el Dél-Amerikából a gyógyszertárak polcára szerte a világban. A 17. század közepén hozták Európába, és indiánok, spanyol grófné, jezsuita szerzetesek, bíborosok, királyok az első közvetítői.

A kinafa kérgében található a kinin. A négyszáz éve megismert kinakéreg különféle elnevezéseiben őrzi a történetét. A kecsua quina-quina név (spanyolul quino) – a kérgek kérge – a kinafa és a kinin szó eredete. A kinafa szót rövid i-vel kell írni, mivel Kínának semmi köze a fához! Peruból került Európába, ezért a perukéreg nevet kapta, tudományos, latin nevén cortex peruvianus. Sok más nevet is kapott. Volt grófné pora, Polvos de la Condesa, mert egy legenda szerint kinakéreggel mentették meg a spanyol alkirály feleségét. Chinchon grófné felépülése után élete végéig jótékonykodott, szegényeket gyógyított, felismerte élete értelmét. Minthogy a kérget jezsuita szerzetesek hozták Európába, nevezték jezsuitapornak is.

Juan de Lugo y de Quiroga (1583–1660) spanyol bíboros, a vatikáni kórházi gyógyszertár felügyelője volt a kinin első fontos pártfogója. De Lugót is kezelték perukéreggel, és elkötelezett híve, hirdetője és terjesztője lett – tudta, miről beszél. De Lugo jezsuita volt. A jezsuita rendházak hálózata a legjobb terjesztési hálózatnak bizonyult a spanyol gyarmatbirodalom fénykorában. De Lugo bíboros után bíborospor vagy de Lugo pora néven is említik. A protestáns Európa, így Angolország is gyanakvással fogadta a pápista gyógyszert, ezért Oliver Cromwell elutasította orvosát.

1820-ban Pelletier és Caventou francia gyógyszerészek fedezték fel a kinakéreg hatóanyagát, és kininnek nevezték el. Hasonló szerkezetű rokonvegyülete a cinkonin, a spanyol alkirály felesége, Chinchon grófné neve után. A grófné csodás gyógyulása nyomán a neve a kinafa tudományos, latinos nevében tovább él. Linné svéd növényrendszerező sosem látott kinafát, csak rajzot róla. Ő adta a vörös kinafának a szép Cinchona succirubra nevet (új hivatalos neve Cinchona pubescens). Habár a szövegben a malária elnevezést használjuk, ez a szó csak 1712. után született. Korábban a láz vagy váltóláz elnevezés általában földrajzi névhez kapcsolódott: római láz, mocsárláz, bánsági láz, trópusi láz vagy a lázmenet szerint harmadnapos, negyednapos láz, többszörös fertőzés esetén kevert láz stb.

A kinin útja

Királyok gyógyszere volt a kinin a lázak királya ellen, meggyógyította a francia Napkirályt, az angliai II. Károlyt, és a hasonló sikerek segítették európai elfogadottságát. Lovaggá ütötte az angol és francia udvar azt a gyógyszerészt, aki az English remedy-t, az „angol gyógyszert” keverte nekik. A 20. században kiteljesedő, máig tartó kémiai forradalom kezdete részben a kinin kutatásához kötődik. Akkora a hatása a gyógyászatban, akár a puskapor megjelenése a háborúkban – írta egy nagyhírű olasz orvos. A kinakéreg Európában kezdetben nehezen vívta ki helyét a gyógyszeres arzenálban. Még mindig az ókorban megfogalmazott hippokratészi-galenusi betegségkép, a testnedvelmélet uralkodott. A 19. század második feléig tartotta magát az a nézet, hogy a láz maga egy betegség, és a kezelés az elméletből indult ki. Ebbe nem illett a kinin.

Négyszáz éve gyógyít Európában a kinin, mégis rövid száz éve tudjuk, mit gyógyít, és még rövidebb ideje azt, hogyan gyógyít. Foglalkoznunk kell a százmillió éves egysejtű vérparazitával, a plazmódiummal, valamint a vérszomjas kis szúnyoggal és az emberrel is.

*

Mombasában a malária megelőzésére a dán társaság fele szedett gyógyszert. Kirándulásuk célja a szilveszter megünneplése volt az Egyenlítő vidékén. Örökölt vagy az élet során szerzett védettség nélkül az idegen sokat kockáztat. Mombasában az újonnan érkező turista a malária megelőzésére gyógyszert szed. Ugyanolyan hatékony védekezés a szúnyogcsípés kerülése, mivel attól kaphat az ember maláriát. A védekezés egyszerű lehetne: kerüld a szúnyogot! Hosszú ujjú ruha, szürkülettől pirkadatig keveset kóborolni, szabadban nem üldögélni, nem heverészni. Az ágy fölé szúnyoghálót feszítünk. Befújjuk a ruhánkat, a fedetlen testrészeinket szúnyogriasztóval. Füstölhetünk szúnyogriasztó szaggal égő növénnyel. Többnyire éjszakai nyugalom idején keresi föl az áldozatot a szúnyog. Alkalmazkodott a közösséghez, a városi élethez, háziasodott, megbújik, áttelel. Ház-, istálló- és pincelakó lett. Azonban, szerencsénkre, csak néhány fajtája fertőz.

Lehet a szúnyogot irtani, ritkítani. A 20. század ötvenes éveiben a csodaszer a DDT lett, látványos hatású volt a trópusokon és hazánkban is. Előbb szigorú keretek közé szorították a DDT használatát, míg végül 1971-ben beszüntették a később ismertetett okok miatt.

Egyszerű megelőzés az lehet, ha a szúnyog kifejlődését meggátoljuk. A szúnyog pangó, állóvizek, mocsarak felszínére rakja petéit. A szúnyoglárvák tenyészhelye a víz, s ez ellen a lecsapolás a megoldás. Trópusokon egy állati lábnyomban, kerékvágásban meghúzódó víz is elég a szúnyognak. Nem környezetbarát, de olaj rácsepegtetésével, a vízre loccsantásával elzárjuk a vízfelszínt, a lárva nem tud lélegezni.

Gyógyszerekkel pusztítjuk el a kórokozókat. Azonban nyílik kiskapu, kicsúszik a kórokozó, megkerüli a gyógyszert. Lesz rátermett túlélő, a természet nem hagy űrt. Egy apró öröklődő változás (mutáció) elég hozzá, ha kevés atom cserélődik az örökítő anyagban. Az egyensúly vagy status quo időleges. Persze nem lehet minden pocsolyát feltölteni, minden lábnyomot eltüntetni, elég egy virágcserép alátét a szúnyoglárvának, ha a virág rendszeresen kap vizet. A gyógyszerre ellenálló plazmódium fölbukkanása új fertőzések kezdete lehet.

Az Indiai-óceán partján töltött szilveszterezés nem bizonyult szerencsésnek. Arról írtak a kenyai újságok, hogy a parton sok súlyos trópusi maláriás eset fordul elő. Egy héttel azután, hogy visszatértek Nairobiba, Lille rosszul lett. Aznap vacsorára rántotta volt. Harmadik éve éltek Løvék Kenyában, a kipróbált „telepesek” magabiztosságával mozogtak. Nem áztatták klóros vízben a tojást, elrontva az ízét a tojáshéjon átjutó klórral, és hipermangánnal sem festettek össze mindent. Lille szerette a forró olajban sercegő tojás illatát. Este panaszkodott, hogy undorodik a szagától, nem is nyúlt hozzá. Fájt a lába és a háta, minden ízülete fájt, hasogatott. Mintha influenza kerülgetné.

Nairobiban hűvösek, néha igazán hidegek a hajnalok. A tengerszint felett 1500-1800 méteren fekszik a város, amely a vasútépítéshez felhúzott ideiglenes telepből nőtt ki. Egy hideg vízű forrásról kapta maszáj nevét. Kenya függetlensége előtt a Fehér Magasföldnek nevezett fennsík szélén épült. Gyakran náthás a fél város. Szegénynegyedeiben, a bádogvárosban éjjel vacogtak, és a megfázás, a nátha könnyen terjedt. Gazdag házban a nappali hőség miatt túljáratott légkondicionáló betegítette meg az embert. Az utcai hőségtől az ember hátára tapadó vizes ingben belépni egy túlhűtött boltba, irodába vagy étterembe rövid út a meghűléshez. De a túlhűtött helyiség a modernség jele! A Mombasa–Nairobi közötti transzafrikai főúton választhatsz, hogy élvezed a szavanna illatait, a forró évszakban a kitikkadt növények kellemes szénaillatát, a vörös föld keserű-csípős porát, esős évszakban az út mentén viruló növényzet, virágba borult bokrok illatát, vagy felhúzott ablakkal száguldasz, és szagolod a légkondicionálót.

Ha Mombasa meglátogatása után nem érzed jól magad, tanácsos orvoshoz fordulni. Az ujjbegyből vett vérben mikroszkóp alatt rendszerint felfedezhető a malária kórokozója.

Általában biztonságosak az ismert szállodák, azonban a dánok vad környezetben, dús ligetben épült faházakban töltötték az újévi hosszú hétvégét, Mombasától negyven kilométerre délre, a tanzániai határ felé eső parton. Kesudiófa ültetvényen keresztül, a bozótosba vágott, kitaposott vörös földút vezetett a bungalókhoz. A „vadonban” a vendégekre lándzsás éjjeliőrök vigyáztak, és éjjelente a bungalók tetején hangosan dobogtak a majmok, macskányi termetű fülesmakik, bushbabyk. Itt nem volt légkondicionáló, csak szúnyogháló lógott minden ágy fölött, de mindegyik lyukas. Este a gondosabbak foltozgatták őket.

Az Indiai-óceán partvidéke, különösen a déli part maláriaveszélyes övezet. Az Európából vagy más, maláriamentes kontinensről érkező utazók szervezetében nincsen védettség a malária ellen. A helyi lakosokat folyamatosan érik szúnyogcsípések, az újrafertőzés folytonos, így felnőtt korukra bizonyos védettség kifejlődik bennük. Ellenben a gyanútlan turisták teljesen védtelenek. Akik észnél vannak, már az utazást megelőző héten szedni kezdik a gyógyszert. Általában légkondicionált szállodát választanak, igaz, amíg a szobában tartózkodnak, lekapcsolják a természetellenes hideg levegőt, és hagyják elegyedni a páradús, sóillatú és a napon száradó tengeri moszat szagától eltéveszthetetlen, izgalmas óceáni levegővel.

Az orvos megbökte az ügyes, rugós tűvel Lille ujjbegyét. A vért sejtfestékkel üveglapra kente, és betette a mikroszkóp alá. Nyomban megvolt a diagnózis: malária. Az orvos megmutatta a mikroszkópban a jellegzetesen deformálódott vörösvértestet, röviden vvt-t, benne a pecsétgyűrűre hasonlító formát, a Plasmodium falciparumot. Ennek utódai ivartalanul, hasadással szaporodnak, miközben felfalják a vörösvértest, a vvt oxigént megkötő hemoglobinját. Fejlődésük egyszerre zajlik, és a megfertőzött vvt-k szinte egyszerre esnek szét. A vérbe jutó idegen anyag okozza a lázrohamot és az egyéb tüneteket. Irány a Nairobi Hospital.

Mérgelődött az orvos, amiért a kórokozó mikroszkópos azonosítása előtt, vagyis vakon, találomra – ahogy mondta – már beszedtek egy új maláriaellenes gyógyszert. „Elfedi a laboratóriumi eredményeket!” A visszatérő, igen magas lázrohamok csillapítására a gyógyszereken kívül a lengedező levegő hűtését is kihasználták a kórházban. Takaróul lepedő szolgált, de most arra sem volt szükség.

Kis megkönnyebbülés után másnap újabb szörnyűség történt: Lille után Løv is rosszul lett, hasonló tünetekkel. Irány a kórház. Mikor megkapta az ágyát, mondták neki, hogy jó szoba, príma hely, előtte a miniszter lánya feküdt ott maláriával, de nem sikerült megmenteni. Lille és Løv állapota néhány napos kezelés után javult. Sokáig eltartott a lábadozás. Súlyos vérszegénységet okoz a malária, a szervezet immunrendszerének oly fokú leépülését, hogy utána sokáig kell kímélő életet élni. A tíztagú társaság statisztikája furcsán alakult: tízből ketten lettek maláriásak, öten szedtek malária ellen gyógyszert. A két gyógyszert szedő is beteg lett – örök titok, miért alakult így az asztalon táncoló tíz emberrel. Vagy nem annyira titok? Őket olyan szúnyog csípte meg, amely hordozta a kórokozót, vagyis korábban szívott vért maláriás emberből. Ennyi volt biztos.

A vérszívó

Leleményes és alkalmazkodó az embervért kedvelő szúnyog. Hűvösebb éghajlaton beköltözik a házakba, istállókba, és áttelel. Az állattartás kialakulásával, a nagy létszámú háziállat jelenléte miatt megoszlott a maláriateher, ember- és állatvért keverten szív a szúnyog. Az állatba kerülő malária sporozoita zsákutca a kórokozónak. Van olyan szúnyog, amely csak egy kis vérszívásra toppan be, esti szürkülettel és pirkadatkor érkezik. Teleszívja magát, eltámolyog a levegőben egy közeli falig. Ott megpihen, és kiizzadja a testsúlyát meghaladó kiszívott vérből a felesleges vizet. Ezután, fürgébben már, elzümmög az árnyékos nappali rejtekhelyére, házon kívülre vagy például a fürdőszobába.

Azért szív vért a nőstényszúnyog, mert anyaösztöne hajtja, a petéi kiérleléséhez keres energiában, aminosavban gazdag táplálékot. A több mint háromezer féle szúnyog közül száz alatti (kb. 70) az Anopheles (félelmetes) nemzetséghez tartozó faj, amely terjeszt maláriát, közülük kb. húsz faj a legjelentősebb terjesztő. Emberben, főemlősben, madarakban képes megélni és szaporodni a maláriát okozó plazmódium parazita. Más plazmódium okozza a kutya babesiasist, más az ember maláriáját. Sokat mond a maláriáról, hogy a Védákban a lázak királyának nevezik.

Mombasa

Hérodotosz említi, hogy föníciai hajósok körbehajózták Afrikát, így érinthették az egyenlítői kikötőt. Afrika keleti partvonala kevés jó kikötésre alkalmas helyet kínál. A körbehajózás kellő bizonyítékának látszik az, hogy a hajósok jobb oldalán virradt a Nap útjuk második felében. Az időszámításunk szerinti első századból maradt fenn Plinius görög térképész nyomán az alexandriai kereskedők útjairól írásos emlék.

Az első századból (kb. i.sz. 59-62. között) fennmaradt alexandriai görög nyelvű írás a kereskedők útjáról, latin nevén a Periplus Maris Erythraei, Hajózás az Eritreai-tengeren (akkoriban így nevezték a Vörös-tengert). A Vörös-tengerről kihajózó görögök azaniaknak nevezik a parti menti népet. Északról bevándorolt, nem sötétbőrű népek lakták a Zinjnt, az azániak parti birodalmát. Ez a népesség találkozott és keveredett a kontinens belsejéből, nyugat felől a későbbi századokban érkezőkkel. Ez az Indiai-óceán partjáig vándorló nép képezte a bantu nyelvet beszélők őseit. A Földközi-tenger keleti medencéjének népei, az arab, indiai, kínai kereskedők érintkeztek a kelet-afrikai partvidék lakóival, élénk kereskedelmet folytattak velük, és a bevándorlók beolvadtak az ott élők közé. E kevert lakosságnak elsősorban arab-perzsa és bantu leszármazottai alkotják a szuahéli népet, és nyelvük, a kiszuahéli lett Kelet- és Közép Afrika közös kereskedőnyelve.

Mombasa a kelet-afrikai Kenya második legnagyobb városa egymillió lakossal, az Egyenlítőtől 350 km-re délre található. Arab kereskedők állomáshelye lett az ezredfordulótól, de Indiából és Kínából is eljutottak oda kereskedők. Kelet-Afrika indiai-óceáni partjához a mélyvízi áramlatok friss vizet szállítanak, amely kedvez a korallállatok növekedésének. Az óceáni partvidéket korallzátony szegélyezi, így kevés a kikötésre alkalmas természetes kikötő, amilyen az eredetileg szigetre épült Mombasa vagy egy-egy jelentősebb mennyiségű édesvizet szállító folyó óceánba ömlő torkolata.

A korallzátony védi a partot, nincsenek mangrove mocsarak, kevesebb a maláriát, sárgalázat egyéb fertőzést terjesztő szúnyog. Ezért a forró égövi keleti partvonal viszonylag egészségesebb a mocsaras nyugat-afrikai partoknál. Nem kedvelik a folyók beömlő hordalékos vizét a korallállatkák, és az általuk épített, kiemelkedő korallzátony a torkolatoknál megszakad, ezáltal kikötésre alkalmas „kapu” létesül. A parton megjelennek a mangrovefák, a hullámveréstől pusztuló part mocsaras lesz, kiváló tenyészőhely a szúnyognak.

Mombasa már nyolcszáz évvel a portugálok megérkezése előtt kereskedő arabok, perzsák által lakott kereskedelmi csomópont. Ez a jelentős kikötőváros a Közép-Afrikáig vezető, kelet-nyugati összekötő autóút kiindulópontja. Mombasától indul ki az a vasút, amelyet a 19. század végén kezdtek építeni, és a Viktória-tó partjáig visz, a Nílus egyik forrásvizéig. A Nílus ellenőrzése a Szuezi-csatorna miatt vált stratégiai jelentőségűvé, mert a Brit Indiába vezető rövid hajóutat biztosította. A vasútvonal mentén épült a kenyai főváros, és a későbbi Kenya és Uganda területe Kelet-Afrikai Protektorátus néven került angol fennhatóság alá. Az angolok a németekkel, s rövid ideig a franciákkal is vetélkedtek e területekért.

Az angolok megjelenése előtti időktől elefántcsont, arany, rabszolga, ébenfa cseréltek gazdát arab, perzsa, indiai és kínai közvetítéssel, amiért fémeszközökkel, agyag- és porcelánedénnyel, szövetáruval, csecsebecsékkel, cseh üveggyönggyel fizettek.

A parton megtelepedett ománi, arab emberek a helyi lakossággal egybeolvadva a szuahéli kultúra bölcsőjét teremtették meg. Nyelvük az arab és bantu keveréke, pontosabban a bantu nyelv nagyszámú arab jövevényszóval bővült. Közép- és Kelet-Afrikában 130 millióan beszélik, miközben a szuahéli nép csak mintegy másfél millióra tehető. Vasco da Gama is érintette a kikötőt történelmi útján, amikor körbehajózta Afrikát. A portugálok 1593-tól kezdve építették fel a város régi kikötőjét őrző Jézus-erődöt.

Többször cserélt gazdát a mombasai erőd az ománi szultánság és a portugálok közötti vetélkedések során. Később a Brit Kereskedelmi Társaság bérelte a Zanzibári Szultánságtól, majd 1895-től a Brit Birodalom Protektorátusa lett, egészen 1963-ig, Kenya függetlenné válásáig. Mombasa arab óvárosa a világörökség része lett. A gyarmati éveket idéző régi pályaudvarnak két bejárata volt, az egyik a fehér, míg a másik a többi utasnak.

Mombasától délre, a tanzániai határhoz közel szállt meg Løv társasága, hogy ott szilveszterezzen.

Magyar szúnyog, magyar malária

Megél Magyarországon is a betegséget terjesztő szúnyog, s ha nem is betegít meg, a nyarat megkeserítheti. Szerencsére elmúlt az idő, amikor Magyarországnak is volt saját maláriája. Még az ötvenes években is előfordult itt a váltóláz. Fertőzési gócok voltak a Nyírségben, a tiszai árterületen, Somogyban. 1959-re kikúrálták az utolsó beteget, ezzel a fertőzési lánc megszakadt; ha nincs beteg, nincs hordozója a kórokozónak. Törékeny az ilyen biztonság, amely kellő számú behurcolt maláriás betegséggel megbomlik – hacsak nincs kezünkben a biológiai törvényt átíró szer. A kinin újrarajzolta a malária terjeszkedésének határát. Európában 18 Anopheles szúnyogfaj található, amelyek terjeszthetik a maláriát. Ebből is hét faj fontosabb, például a szép nevű Anopheles atroparvus, a sziki maláriaszúnyog, amely meglehetősen ritka, de ez a leginkább kompetens a malária terjesztésében. Leggyakoribb az Anopheles maculipennis, a foltos maláriaszúnyog. A hazánkban élő szúnyogok közül csak 1,48% terjeszt maláriát, azaz tartozik az Anopheles fajhoz.

Az emberi civilizáció együtt jár a népsűrűség növekedésével és állandósulásával, és ez elősegíti a maláriajárvány kialakulását. Ehhez társulhat a szúnyog megélhetésének kedvező éghajlat, azaz a meleg, amely segíti a kórokozó plazmódium kifejlődését is a szúnyogban. Ha az Anopheles faj eléri a szúnyogok 3-8%-át, akkor a járvány – védekezés hiányában – beindulhat.

Fél évszázada nálunk is életre szóló betegséget okozhatott egy kis szúnyog. Sok belvizes, elárasztott, mocsaras tenyészhelyet számoltak fel, és a 19-20. század fordulóján 30 év alatt 870 000 hold termőföldet nyertünk a Csallóköz, a tiszai árterületek, bodrogközi mocsarak, ecsedi láp, a Berettyó menti Sárrét, a Fertő-tó, majd a Hanság, a Bánátban az alibunári mocsár lecsapolásával. Megszűnt az Európa-szerte hírhedt bánsági láz.

Folytatódott a mocsarak lecsapolása a második világháború után, például a Hanságban, ahol már a 18. század végén elkészült a Fertő-tóhoz vezető Esterházy-csatorna. Jelentős mértékben megcsappant a szúnyogok tenyészhelye, az Anopheles szúnyogé is. A háború után hazánkban a gyógyszerek, a növényi kinin és a mesterségesen előállított kinakrin gyógyszer elpusztították az emberben a kórokozót. Megszakadt a járvány. Ezt tovább erősítette a vegyszeres rovar- és szúnyogirtás a DDT-vel.

Az ember nagyon régóta él együtt a maláriával. Mintegy 10 000 évvel ezelőtt a gyűjtögető, vándorló életmódról való átváltás a növénytermelésre, azaz az állandó települések és az öntözéses gazdálkodás meggyorsította a malária járványos elterjedését. Időszakos halásztelepülések lehettek ennek kiindulópontjai. Embervért kedvelő szúnyogfajták szelektálódtak ki az idők folyamán a megnövekedett népsűrűségű embercsoportokon. A malária jelen volt Egyiptomban, Mezopotámiában, a termékeny félhold területén és Ázsiában. Az ókori Kínában is leírták a betegséget, sőt a gyógymódját is, mert találtak egy több mint 1600 éve írt receptet, amely szerint vízbe kell áztatni egy csokor édes ürmöt, és utána meg kell inni a folyadékot.

Hippokratész azt tanácsolja, hogy a visszatérő lázzal nincs teendő, az a hetedik visszatérő lázroham után magától csillapszik, kihűl. Az ókori görögök után Róma sem kerülhette el a maláriát. A Nyugat-Római Birodalom bukását követően is többször elnéptelenedett a Campagna di Roma, a Rómához közeli Pontini-mocsarak környéke. Tizedelték a lakosságot az időről időre megújuló járványok, a „római láz”. 1930-ban megkezdték a mocsarak lecsapolását, s ezzel megszűnt a fertőzés forrása a Pontini-síkságon.

Voltak súlyosan fertőzött területek a középkorban és az újkorban is. A napóleoni háború idején a Walcherennél (Zeeland, Németalföld) 1809-ben partraszálló angol expedíciós csapatok nem jutottak el az összecsapásig a franciákkal, mert a malária ledöntötte a lábáról a legénységet, és az életben maradt katonákat betegen evakuálták a szigetországba. Nem tudták befejezni a Panama-csatorna építését, amíg a maláriát és a sárgalázat nem fékezték meg. Több áldozatot szedett a malária az amerikai polgárháborúban, mint a harci tevékenységek. A krími háborúban (1853-1856) a malária elsenyvesztette az expedíciós seregeket. E betegség jelentőségét mutatja, hogy az Egészségügyi Világszervezet (WHO) becslése szerint a 20. században 150-300 millió ember halálát okozta, vagyis évente mintegy 3 millió emberét, és még 2019-ben is 400 000 halálos esetet jelentett a WHO.

Tartalom

Előszó

„Boldog új évet!”

A kinin

A kinin útja

A vérszívó

Mombasa

Magyar szúnyog, magyar malária

A kórokozó plazmódium, egysejtű parazita

A malária kóroktanáról, tüneteiről és

A kórokozó

A kinin gyógyszer forrása a kinafa kérge

A kinin Európába kerül. Kételyek

A pápista összeesküvés és a kinakéreg

A perukéreg vagy Polvis de la Condesa (a grófné pora)

A legenda előzménye

A filantróp Chinchon gróf

Loxapor, a perukéreg másik neve

A jezsuiták újvilági szerepe

Spanyol orvosok

A spanyol szerzetesek

Az Újvilág benépesülése

A kinakéreg útja Európába – a jezsuiták

Jezsuiták és a quincunx

A limai Szent Pál kórház

Jezsuiták a Vatikánban

Róma, az örök város és a római láz

A vetélkedő szúnyoglárvák egyensúlya

Római láz, avagy malária a Vatikánban

A kardinálispor

A Schedula Romana gyógyszerlistán

Siker és a kudarc

Malária a világban

Hogyan kapunk maláriát?

A malária tünetei

Magyar László a lázról

Mi a láz?

Sir George Baker

Vélekedések a 18. század végén

A szúnyogról

A májban

A vérben, a vörösvértestekben

A maláriás lázmenet

Számoljunk

A lép

Védettségek plazmódium-fertőzés ellen

Az örökölt védettség a malária ellen

G6PD enzim hiánya

Duffy-negativitás túl Afrikán

A plazmódium múltja

Települések létrejötte, a népsűrűség változása

A növénytermesztés korai formái

A malária megjelenítése az irodalomban,

Ködös, nyirkos Albionban a Mocsárkirály

A kuruzsló

Sydenham, az angol Galenus

A lázfa

A kinakéreg kereskedelme Európában a 18. században

Az afrikai lázfa, „fever tree”

Magyar László dél-afrikai utazásai

Összefoglaló a kinafáról

A kinafa kérge

A kinakéreg hatóanyagai

Milyen gömbölyű a Föld?

Akkor legyen a kinafa!

A tudós Jussieu

„Árbol de la calentura”

Spanyol expedíciók, királyi és magánutazók

Jose Celestino Mutis spanyol botanikus

A német expedíció – Alexander von Humboldt

A kinin

Érzékszervi, organoleptikus vizsgálatok

3D kininmolekula

A kinakéreg hatóanyagai

A természetes védekezés megtoldása: a kinin

Nyugat-Afrika

Betegségek és védettség

Előzmények

A kételyről

Adattenger

Új tudomány: a statisztika

Alexander Bryson (1802–1869)

A gyógyító kininadag keresése, meghatározása

A bizonyítás – „klinikai vizsgálat” a Niger folyón, 1854-ben

Az eredmények

Észak-Amerika George Washington előtt és után

Dr. Sappington

Kitekintés

A mag

Expedíciók – A franciák – H.A. Weddell

Holland Jáva – J.K. Hasskarl

Britannia – Clements Robert Markham

A kívülálló – Charles Ledger

Mamani, a jó indián

A magok sorsa

Amszterdam

Kinafaültetvények a világban

A Mamani–Ledger-féle mag Indiában

Kinabureau

A kinin íze

Felfedezések kora

A malária kórokozója

A szúnyog foglalkozása: vektor

Védekezés a szúnyog ellen

Olaszország

India

Magyarország

Szintetikus maláriaellenes szerek

I.G. Farben

Műtrágya és puskapor

A kinafa utánzói

Szintetikus hibridek

Mesterséges maláriagyógyszerrel szembeni rezisztencia

Vietnam

A kínai 523-as fejlesztés

Új utak keresése

Vakcina a plazmódium ellen

Szeget szeggel – fertőzéssel a szúnyog ellen

Az ültetvények ma

Az időjárás vagy globális fölmelegedés

Lille és Løv

Utószó

Függelék

Időtábla

Felhasznált irodalom

SawaSawa
www.sawasawa.hu

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Merriweather – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Open Sans – Apache License 2.0