Aszlányi Károly

Kalandos vakáció

Regény

Fapadoskonyv.hu Kft.

Fapadoskonyv.hu Kft.

honlap: www.fapadoskonyv.hu

e-mail: info@fapadoskonyv.hu

Borító: Rimanóczy Andrea

ISBN 978-963-299-466-6

Készítette: eKönyv Magyarország Kft.

A BÁRÓ KIJELENTÉSEI

1.

Papám sose bocsátaná meg nekem azt, ami ezen a vakáción történt velem és a többiekkel, ezért kénytelen vagyok a magam nevét elváltoztatni. Különben, gondolom, papa úgyse olvassa el ezt a könyvet. A felnőttek nem olvasnak jó könyveket.

A dolog úgy áll, hogy az utolsó órát Fillér tanár úr tartotta és ragaszkodott hozzá, hogy az utolsó órán is magyarázzon. Én azt hiszem, a tanároknak óriási élvezetet jelent magyarázni. Velünk jár Breksch tanár úr fia, Breksch Egon, aki azt állítja, hogy a papája otthon is magyaráz, ahol pedig nem lenne muszáj neki.

Fillér is magyarázott, az utolsó percig. Amikor a csengetés felhangzott, nagy ricsaj tört ki. Ez a csengetés a vakációt jelentette. Hátra volt még a Te Deum és a bizonyítvány, azután jön a szabadság! Petőfi is mindig a szabadságot dicsőíti. Ez még diákkorából maradhatott benne.

Az udvarból éles füttyjel hallatszott: Wagner rajnai motívuma. Ez volt a Felfedezők jele. A Felfedezők öttagú társaság, ha nem tudnák – és arra a célra alakult, hogy mindent felfedezzen, amit lehet.

A vakáció előszele mindenkit megvadított. A Felfedezők dísze és elnöke: Üsti István, körünk egyetlen színjelese, lassú léptekkel közeledett. Merezsényi egy másodikost terrorizált és Gomb Lexi csárdást táncolt a pedellussal.

Lassan mégis összegyűltünk, hogy megbeszéljük a nyári tárgysorozatot. Legutoljára érkezett Müller, aki az utolsó pillanatban eladta könyveit egy negyedikesnek. Müller a legrosszabb üzletember közöttünk, bár ő az ellenkezőjét hiszi. Mi már egy héttel ezelőtt eladtuk.

– Na, Gyapi – szólt hozzám Gomb – hát mit csinálsz nyáron?

– Én? – feleltem – semmi különöset. Terveztem, hogy csónakon lemegyek a Fekete-tengerig, valamint, hogy gombákat hozok a Himalája szelíd lankáiról. De a tervekből sose lesz semmi. Lehet, hogy lemegyek a Balatonra és horgászni fogok.

– Ezzel szemben én – mondta Gomb Lexi – a nyarat tanulással fogom tölteni, tekintettel arra, hogy kémiából hármasom van.

– Elég szégyen – jelentette ki Merezsényi – minden tisztességes embernek latinból van hármasa. De kémiából! – Elszörnyedve nézett rá. – Én lemegyek a nagybátyámhoz Szolnokra és vadászni fogok. Ha hagynak.

Müller volt a következő szónok. Mint egy New Yorkban született úrhoz illik, tele volt a szája rágógumival és úgy mondta a fogai közül:

– Én pedig örökölni fogok a nyáron.

Ezt persze senki sem értette. Müller sietett megmagyarázni a dolgot.

– Örököltem egy könyvtárat. Nyáron fog ideérni és akkor katalógust csinálok róla. Hát te, Üsti?

Üsti komolyan nézett ránk.

– Elfeledkeztek róla – szólt –, hogy tagjai vagytok a Felfedezőknek! Léhaságokon jár az eszetek. Én kísérletezni fogok a nyáron, ígéretet kaptam arra is, hogy letehetem a B-vizsgát vitorlarepülésből – ha ugyan sikerülni fog.

Ezekre a szavakra ért oda a báró. A báró a nyarat otthon szokta tölteni, papája sápvári birtokán és ezért mindnyájan irigységgel néztünk rá. De azért is, mert a báró rettentő nagyokat szokott mondani arról, hogy mi mindent engednek meg neki otthon – és utóvégre egy bárónál semmi sincs kizárva.

– Na – kérdezte fensőbbséges mosollyal sápadt arcán – mit csináltok nyáron?

– Mindenfélét – felelte Gomb ellenségesen.

– Gyertek le egyszer Sápvárra – mondotta –, ti híres Felfedezők. Az állomáson külön mozdonyom van, amin bármikor egyedül mehetek akárhova. Azonkívül van egy vitorlásrepülőgépem hangárban. Gyertek le mind az öten. Vadászhattok is.

Azzal elment és otthagyott minket sóbálvánnyá válva.

2.

Amikor magunkhoz tértünk, Üsti így szólt:

– Hazudik.

– Hátha nem? – kérdezte Merezsényi. És mindannyiunkat az a kérdés foglalkoztatott: hátha nem?...

– Mi a te véleményed, Gyapi? – kérdezte tőlem Müller. Engem a saját mozdony csábított. Hátha tényleg van saját mozdonya? Nem akartam elvágni a lehetőségét annak, hogy meggyőződjünk erről.

– Utóvégre meghívott – mondtam – ezt csak nem tagadhatja le.

Üsti szemrehányóan nézett ránk.

– Szavazzunk – mondta.

Négyen szavaztunk a sápvári látogatás mellett. Üsti szavazott ellene. De ilyen többség mellett neki is el kellett jönni. Müller döntötte el az ügyet.

– Valamit biztosan felfedezünk – mondotta –, ha mást nem, azt, hogy a báró hazudik.