Lipcsey Emőke

Cancel

× részlet ×

KALLIGRAM

A kötet megjelenését a Nemzeti Kulturális Alap támogatta.

© Lipcsey Emőke, 2026
ISBN 978 963 468 629 3

Férfi maradok

Az egyetlen megoldás a sterilizálás volt. Előtte rémálomban éltem. Harmincegy éves vagyok, és volt már néhány csajom, de jobban érzem magam alkalmi kapcsolatokban. Természetesen mindig használtam óvszert, de a legújabb barátnőm, aki szintén nem akar gyereket, felvetette; mi lesz, ha kiszakad? A kérdés persze bennem is állandóan ott motoszkált, sőt néha el is fogott a pánik. Mi lesz, ha megtörténik a baleset? Egy gyerek gyökerestől felforgatna mindent. Túl sokat kellene feladnom. Soha nem vállalnék ekkora kockázatot.

Egyre jobban zavart, hogy szex közben nem lehetek teljesen ura a helyzetnek. Egy hibás gumin múljon a sorsom? Mindig táblázat alapján választottam ki a megfelelő óvszert. Mert ha túl szűk a gumi, akkor könnyen kiszakadhat, ha viszont bő, akkor lecsúszhat a hímvesszőről. Gondosan megmértem a farkam kerületét, százhuszonöt milliméter, s a táblázatban kinéztem, hogy erre a méretre az ötvenhat–ötvenkilenc milliméteres óvszer illik. Persze az anyag minősége sem mellékes, amelyből készül. Nem mindegy, milyen márkát választunk. A lejárati dátumot is mindig figyelembe vettem a csomagoláson, hiszen a guminak is van szavatossága.

Aggodalmam azonban sosem múlt el akkor sem, ha tudtam, hogy barátnőim, kivétel nélkül, fogamzásgátlót szedtek. Gyakran előfordult azonban, hogy egy-egy buli, vagy koncert után ágyba ugrottam valakivel, akiről nem tudtam, szed‑e tablettát. Reméltem, hogy egyik nő sem csap be, de senkiben nem bíztam meg teljesen. És még ha nem is akartak volna becsapni, simán előfordul, hogy valaki elfelejt bevenni egy tablettát.

×

Ahogy ott feküdtem a műtőasztalon, és a nővér közölte, hogy sikeresen túlestem a beavatkozáson, könny szökött a szemembe. Végre ellazulhatok! Kurva jó érzés volt!

– Hogy érzed magad? – dugta szám elé a mikrofont az újságíró csaj, akinek orvosommal egyetértésben megengedtük, hogy ott legyen a műtétnél. T. Anna ismert arc. Olyanokról szerkeszt portrésorozatot a tévében, akik nem akarnak gyereket.

– Végre szuperül! – feleltem, miközben a nővér levette felsőtestemről a lepedőt, egy másikat pedig az ágyékomra terített.

– Felvettük az egészet. Ha akarod, átküldöm az anyagot, mielőtt megvágjuk. Szólj, ha van olyan rész, amit kihagynál – mondta, és egyfolytában az új tetkómat bámulta a mellkasomon.

– A farkasfejet nézed? – kérdeztem.

– Tök jó! – nevetett Anna.

– Akkor varrattam, mikor megfogadtam, hogy nem lesz gyerekem.

– Majd elmeséled – felelte. – Beülünk egy kávézóba? Volna még néhány kérdésem.

– Beülhetünk.

×

Kitoltak a műtőből. T. Anna és az operatőr követtek. Egy halványzöld függönyökkel részekre tagolt betegváróba kerültem, ahol a kisebb műtéteken átesett betegek pihentek. Úgy érzékeltem, hogy valahol a terem másik végében, az egyik függöny mögött, rajtam kívül csak egy ember van még a teremben. Végig forgott a kamera. A nővér kicsit megemelte az ágy támláját, és egy pohár málnaszörpöt nyújtott át. Hamarosan megjelent az urológus, és az ágyam szélére ült.

– A herezacskója kicsit duzzadt lehet néhány napig, ami aztán elmúlik. A herék tovább termelik majd a spermát, de az nem jut többé az ondóvezetékbe. Ugyanakkor egy ideig lehetnek még a vezetékben élő spermák. Ez azt jelenti, közösülésnél védekezni kell mindaddig, míg a spermavizsgálat eredménye negatív lesz – magyarázta az orvos.

– Megenged néhány kérdést? – fordult T. Anna az urológushoz.

– Természetesen.

– A vazektómiáról elég keveset tudunk, pedig az a terhességmegelőzés meglehetősen kockázatmentes módja.

– Valóban kevéssé ismert eljárás, és az a tévhit övezi, hogy nem más, mint a kasztrálás egyik változata, mely felborítja a férfi hormonháztartását, és csökkenti a tesztoszteronszintet. Biztonsággal állíthatjuk, hogy az eljárás a nemi életet nem befolyásolja. A vazektómia egyre elfogadottabb és egyre megbecsültebb módszer. Napról napra több férfi mer beszélni róla a közösségi médiában, például a YouTube-on, hogy átesett a műtéten. Őket példaképnek tekintik azok, akik fontolgatják a beavatkozást, mert látják, hogy szó sincs kasztrálásról, és a férfiasság nem a kiömlő spermákban rejlik, ahogy mondani szokták, nem attól függ, „mennyi tinta folyik”. Örvendetes, hogy egyre több a felelősségteljes férfi, aki nemcsak a nőktől várja el a védekezést. Így egyre több urológus foglalkozhat vazektómiával, ami munkakörünket is változatosabbá teszi. Azt is hozzáteszem, hogy az eljárás igen költséghatékony. Egyszeri eljárásról van szó, melyet a legtöbb helyen fedez a társadalombiztosítás.

– Sokan vállalkoznak erre a műtétre?

– Kanadában, Nagy-Britanniában és az Egyesült Államokban minden tizedik férfi sterilizált, Új Zélandon pedig minden ötödik. Nálunk is növekvő a tendencia. A tavalyihoz képest megduplázódott a sterilizált férfiak száma.

×

Elveszítettem a beszélgetés fonalát. Kicsit fáradt voltam, pedig csak helyi érzéstelenítést és egy nyugtató injekciót kaptam.

– Most már nyugodtan felöltözhet – mondta az orvos.

A kamera követte, amint óvatosan magamra húzom a szakadt, fekete farmert, és a rajzfilmfigurákkal díszített zoknit, majd lehajolok, és megkötöm a sportcipőmet.

– Szóval, mikor döntöttél a sterilizálás mellett? – kérdezte később a kávézóban T. Anna.

– Akkor fogott el igazán a pánik, mikor a csaj, akivel még most is együtt vagyok, megkérdezte, mi lesz, ha mégis teherbe esik. Kivert a hideg verejték. Itt van egy nő, aki esetleg úgy dönt, hogy megszüli a gyereket, akinek tévedésből én vagyok az apja. Elviselhetetlen volt. Rémálom. Bár mondhatnám, hogy ez akkor a te döntésed, és a te gyereked, mégse tudnék kimaradni az egészből. Valahol azért szar érzés lenne, hogy semmit nem törődöm azzal a kölyökkel… Az egyetlen megoldás a sterilizálás volt. Így az én kezemben van a kontroll szex közben. Ha méhem lenne, és teherbe esnék, még mindig ott lenne az abortusz. De a férfiaknak nincs választási lehetőségük. A választás a nőé, hiszen ő dönt a saját testéről.

– És… mi lenne, ha egyszer mégis szeretnél családot?

– Van két bátyám, mindkettőjüknél van gyerek. Jóban vagyunk, néha játszom a kölykökkel, helyesek. A szüleim elváltak. Apám alzheimeres. Otthonban van. Anyám egy másik városban lakik. Ritkán látogatom meg őket. Nem túl közeli a kapcsolatunk. Tizenhét éves korom óta egyedül élek. Sok a haverom. Nem csak a vér szerinti család lehet a családod.

– Na de ha saját gyereket akarnál…

– Örökbe is lehet fogadni. Amúgy a művelet előtt lefagyasztattam a spermáimból. Szóval ott van a lombikprogram is, ha akarnám. Vagy újra megműtenének. Igaz, csak ötven százalék esélye lenne, hogy visszaáll a normális spermatermelés. De ezek most nem érdekelnek. Attól én még férfi maradok, hogy elvágták az ondóvezetékemet, és nem csinálok gyereket.

Már bántam, hogy beültem vele a kávézóba. Fáradt voltam, és nem volt túl kellemes széken ülni. Kezdett elmúlni az érzéstelenítő hatása.

– Még ma átküldöm az anyagot – mondta végül T. Anna. – Köszönöm, hogy elvállaltad.

Kezet fogtunk. Rám villantotta tökéletesre fehérített fogsorát. Én mentem jobbra, ő meg balra.

×

Este kaptam meg a videót. Azonnal elindítottam.

Állok a metróban. Elég sokan vannak. Majdnem csúcsforgalom. Hat megálló. Leszállok, tíz lépés a klinika. Bejelentkezem. Nem kell sokáig várni. Otthon már előző este tetőtől talpig megmosakodtam a fertőtlenítő folyadékkal, így most csak át kell öltöznöm. A nővér segít felvenni a kék, elöl nyitott kórházi inget. Kicsit meglep, hogy olyan türelmetlenül kérdezem, hogy ezt tényleg így kell felvenni. A fejemre áttetsző, hálószerű, kék sapka kerül. Felfekszem a kerekes műtőasztalra. A váróból áttolnak a műtőbe. Az orvos biccent, rám mosolyog. Minden rendben? – kérdezi. Igen – felelem. A kamera a fecskendőre közelít, majd az orvos védőmaszkos arcára, szemére, majd az én arcomra, szememre. Csupa premier plán. Két érzéstelenítő injekciót kapok a herémbe. Ez csak totálból van felvéve. Mivel eredetileg operatőr vagyok, bár nem dolgozom a szakmában, jól ismerem az összes képkivágást és kameraállást. Fájt? – kérdezi az orvos. Éreztem, de kevésbé, mint arra számítottam – felelem. Nagyközelből látszik, ahogy a doktor két kicsi vágást ejt, aztán valami kampós műszerrel kihúzza az ondóvezetékeket. Mindkettőt elmetszi, két apró darabot kivág, majd egy fémtálcára helyezi őket. Két fehér, lárvára emlékeztető darab, ismét nagyközelből. Aztán megint totálra vált a filmes. Fájt? – kérdezi ismét az urológus. Nem, de kicsit kellemetlen, mikor az ember testében matatnak – felelem. Aztán néhány rutinművelet következik. A nővér sebtapaszt helyez a vágásokra, fémesen koppanó műszereket rakosgatnak, újra betakarnak egy lepedővel. Készen vagyunk, mondja az orvos. Könny szökik a szemembe. Euforikus érzés. Fekszem az asztalon, karom a homlokomon pihen, jól látszik a csuklómon körbefutó tetoválás, pálmafás tengerpart alkonyatban, egy iránytű és alatta a „Make Love” felirat. Kitolnak a műtőből. A felvételen az az utolsó jelenet, mikor T. Annával elköszönünk egymástól a kávézó előtt. Szerencse, hogy nem nekem kell megvágni, nem tudom mit hagynék ki belőle.

×

Kimentem a konyhába, és főztem egy teát. Tettem-vettem. Most, hogy túlestem azon, ami az utóbbi időben kitöltötte gondolataimat, kicsit furcsán éreztem magam. Megszólalt a mobilom. A csajom volt. Kinyomtam. Majd holnap beszélek vele. Egyedül akartam maradni a gondolataimmal, melyek ugyanolyan céltalanul keringtek, mint én a lakásban.

A műtétre több hónapot kellett várni. Egy pszichológussal is találkoznom kellett, hogy meggyőződjek arról, valóban akarom‑e a sterilizálást. A vele való beszélgetés után döntöttem úgy, hogy a műtét előtt talán érdemes lefagyasztani a spermáimból egy esetleges mesterséges megtermékenyítéshez. A spermák tárolásáért teljesen korrekt bérleti díjat kér a klinika.

Számtalan oka van annak, hogy az ember miért nem akar gyereket. Sokan úgy érzik, anyagi helyzetük nem engedi meg, hogy családot alapítsanak, vagy nem bíznak meg a partnerükben. Sok nő pedig fél a szüléstől. Jómagam megfelelő bevétellel rendelkezem, semmiben nem szenvedek hiányt, egy családot is el tudnék tartani. A gyermekneveléshez azonban nincs is szükség családra. Sokat gondolkoztam ezen, és arra jutottam, hogy a hagyományos norma mellett párhuzamos normákat kell kialakítani, amelyek világossá teszik, hogy család, illetve gyermek nélkül is kiteljesedhet és értékes lehet az életünk. Ha így élünk, semmit nem kell feladnunk önmagunkból, és soha senkiért nem kell aggódnunk.

Itt van például a klímaválság. Ha így folytatjuk, tíz éven belül egymillió faj pusztulhat ki, ez pedig a saját életfeltételeinket is veszélybe sodorja. Mert hogy terem meg majd a gyümölcs például, ha nem lesznek méhek, amelyek beporozzák a fákat? És miért van az összes faj közül éppen az embernek több joga, mint egy szarvasnak vagy egy oroszlánnak? Minél kevesebb ember él a Földön, annál kevesebben hagyunk karbonlábnyomot magunk után. Nem mondom, hogy ezután senki ne szüljön gyereket, hiszen akkor lassan az emberi faj is kihalna, de ne legyen kizárólagos norma a feltétlen gyermekvállalás.

Aztán itt van az ukrán–orosz háború. Mi lesz, ha a konfliktus világháborúvá szélesedik, és valamelyik őrült ledobja az atomot? Biztos, hogy éppen ilyen világban kell gyereket nevelni?

×

A vazektómia felelősségteljes lépés. Érthető, hogy a feminista mozgalom régóta igazságtalannak tartja, hogy csupán a nők védekezzenek. Fogamzásgátlók, spirál, abortusz, ezek mind a nő egészségét kockáztatják. Nem mellesleg nem védenek a szexuális úton terjedő betegségekkel szemben.

A vazektómia biztonságos módszer, nincs mellékhatása. Egyszeri beavatkozás. Többször is belegondoltam, mennyivel kevesebbe kerül, mint a folytonos óvszerhasználat vagy a fogamzásgátló tabletták. Az is lényeges szempont, hogy a védekezésnek ez a módja környezetbarát, hiszen az eldobott gumik, illetve fogamzásgátlók szennyezik a természetet, szeméthegyeket lehetne építeni belőlük.

×

Nem bánom, hogy rászántam magam a műtétre. Előtte is férfi voltam, és utána is az maradok.

×

Megint rám csörgött a barátnőm, de megint kinyomtam. Holnap reggel majd beszélgetünk. Délután pedig találkozom két csajjal a kedvenc kávézómban. Régi haverok, jó lesz őket újra látni. Szinte egyszerre szültek néhány hete, mondtam, hogy hozhatják a babákat is.

Akkor fogott el igazán a pánik, mikor a csaj, akivel még most is együtt vagyok, megkérdezte, mi lesz, ha mégis teherbe esik.

Plasztika

Kétszer is hívtam, de kétszer is kinyomta a telefont. Pedig tudhatná, hogy holnap nem érek rá telefonálgatni. Azaz ráérek, de csak négy után, és nem biztos, hogy akkor kedvem lesz beszélni. Azért nem mindennap megy valaki orrplasztikára. Tiszta ideg vagyok, mert mi lesz, ha elszúrják? Igaz, hogy az orvos, aki csinálja, nagyon alapos. Többször is voltam már nála. Egyszer ajakfeltöltésen, néhányszor meg hialuronos ráncfeltöltésen. Botoxot semmiképpen nem akarok, kizárólag a természetes anyagok híve vagyok. A ráncokat még időben akartam elkapni, mert ötven felett már annyira durvák, hogy nem is lehet tőlük teljesen megszabadulni. Negyvenegy évesen viszont még van remény.

Az orrommal soha nem voltam kibékülve. Az orrnyergemen van egy enyhe görbület, ami önmagában nem zavarna, csakhogy ez a görbület nem fokozatosan illeszkedik az orr vonalához, hanem olyan, mint egy dudor, minden átmenet nélkül egyszer csak ott van, nem is értem, hogy került oda. A dudor miatt van a görbület, de látszik, hogy maga a görbület sokkal enyhébb lenne, ha nem abban a dudorban kezdődne. Szóval elhatároztam, megszabadulok tőle. Megnyugtató, hogy a sebész beveti a legújabb technológiát. Számítógépes tervezés van, az első konzultáción a csávó különböző szögekből egy rakás fotót kattintott az arcomról és külön az orromról, megbeszéltük, mik az elképzeléseim, és milyen legyen az orrom új vonala. Egy program segítségével több tervet is készített. A második konzultáción együtt ültünk a képernyő előtt, kiválasztottuk a legmegfelelőbb modellt, azt, amelyik legjobban illeszkedik az arcom többi részéhez.

Meg is nyugodtam, mikor éreztem, hogy jó kezekbe kerültem, de a műtét előtt egy nappal mégis nagyon para az egész, pedig tudom, hogy csakis jól sikerülhet. Most már csak azt várom, hogy túl legyek rajta. Addig meg igyekszem csupa olyasmit csinálni, ami eltereli a gondolataimat. Ezért csörögtem rá Alexre is, de nem vette fel, biztos vagyok benne, hogy kinyomta. Kétszer is. Nulla empátia, pedig tudja, hogy pánikolok a holnap miatt. Igaz, őt meg ma műtötték, de nem hinném, hogy túlságosan megviselte a dolog, azt mondta, olyan neki az egész, mintha a fodrászhoz menne hajat vágatni. Gondoltam, örül majd, ha rácsörgök, és megkérdezem, hogy van, aztán dumálunk mindenféléről, míg lehiggadok egy kicsit.

Az összes barátnőmet eszi a fene, mert egy tíz évvel fiatalabb krapekkal járok. Igaz, én sem nézek ki többnek, mint harminchárom, de nem is az a lényeg, ki hány éves, hanem az, hogy tök jól megvagyok Alexszel. Volt már néhány kapcsolatom, de egyik se jött be igazán. Mindegyiknek az lett a vége, hogy a pasi gyámkodni akart felettem, egyik sem viselte el, hogy mindig pontosan tudom, mire van szükségem, mi jó nekem. Nem bírom, ha valaki folyton terelgetni akar, és tudja a tutit, hogy mi lenne jó a másiknak. Szerencsére keresek rendesen, anyagilag senkire nem vagyok rászorulva, megveszem, ami tetszik, a belvárosban van egy szuper lakásom, konditerembe járok, jógázom, és sokat utazom. A krapekok elbizonytalanodnak az önálló csajoktól.

Alex más, de azért neki is van egy mániája. Amiatt aggódik, hogy akarata ellenére gyereket csinál valakinek. Nem értem a problémát, hiszen kotont használ, én meg szedem a fogamzásgátlót. Persze így is van hibaszázalék. Nem mondom, hogy van teljes garancia. De megoldás mindig van. Alex tudja, hogy én sem akarok gyereket, ezért kíváncsi voltam, ő hogyan oldaná meg a helyzetet, ha a védekezés ellenére mégis terhes maradnék. Megkérdeztem tőle, mi történne, ha egyszer kiszakadna a gumi. Teljesen elsápadt, és megkérdezte, biztos, hogy szeded a fogamzásgátlót? Kicsit berágtam rá. Semmivel nem szolgáltam rá a bizalmatlanságra. Még a kapcsolatunk elején megegyeztünk a kölcsönös védekezésben, és mindketten tartottuk is hozzá magunkat. Ugyanakkora az esélye annak, hogy a gumi pont rosszkor szakad ki, mint annak, hogy a fogamzásgátló valami okból nem működik. Nem egy ilyen esetről tudok. Ezért úgy gondolom, a kölcsönös védekezés kölcsönös felelősséggel jár, vagyis ő sem dughatja a fejét a homokba.

Megbeszéltük a dolgot, és mondhatom, nem csalódtam Alexben. Azt mondta, megérti, hogy a nők igazságtalannak érzik a helyzetüket, mert régen nekik kellett kihordani egy nem kívánt terhességet, és nekik kellett felnevelni a gyereket, ha a pasi lelépett. És ilyen még ma is előfordul. Azt is tudja, hogy a spirál, a fogamzásgátló tabletták meg az abortusz mind károsíthatják a szervezetet. Ezért utánanézett annak, milyen lehetőségek vannak még, hogy biztosak lehessünk a dolgunkban. Egyet talált csak megfelelőnek ezek közül, a vazektómiát. Ahogy mondta, ez az egyetlen felelősségteljes lépés.

×

Soha nem hallottam a vazektómia szót, de most megtanultam. Tulajdonképpen sterilizálást jelent. Ijesztően hangzik, de nem azt jelenti, hogy a férfi azután semmit nem ér az ágyban. Csupán az ondóvezetéket vágják el, hogy a spermák nem jussanak tovább a herékből. De azért férfi maradok, ne aggódj, mondta Alex, közben az ágyra döntött, és csiklandozni kezdett. Nagyon jól megérti egymást a testünk. Imádom a farkasfejet, amit a mellkasára tetováltatott, mikor megfogadta, hogy soha nem lesz gyereke. A csuklóján pedig van egy pálmafás tengerpart alkonyatban, egy iránytű, és alatta egy felirat, „Make Love”. Nekem is van tetkóm, egy lepke a fenekemen, körülötte virágok, és a vállamhoz közel a karomon körbefutó mandalák.

Csak legyek már túl ezen a plasztikán. Síkideg vagyok, és ez a pasi meg nem hív, és kinyomja a telefont. Felhívhatnám valamelyik barátnőmet, de nincs kedvem. Egyfolytában irigykednek rám Alex miatt, azt meg nem is mondtam meg nekik, hogy orrplasztikára megyek. Babonából nem mondtam meg, mert lehet, hogy ha elfecsegem, nem sikerül a műtét. De majd ha meglátják az új orromat, csak még jobban fognak irigykedni, hogy most már hibátlan az arcom is, nem csak a testem. Az alakom ugyanis kifogástalan.

Felhívhatnám persze az anyámat is, de ritkán beszélünk, és őt egészen másféle dolgok foglalkoztatják. Vidéken él, van egy kis kertje, ott kapirgál, mint a tyúkjai, elvan magának. Van három kutyája, azokkal beszélget naphosszat, meg valamelyik egyházi segélyszervezetnél dolgozik, pedig már nyugdíjba mehetne, ha akarna.

Ha elcseszik az orromat, én nem élem túl. Biztos, hogy öngyilkos leszek. Alex jó az ágyban, de tényleg nem sok empátia szorult belé. Gondolhatná, hogy milyen sokat jelentene nekem, ha felhívna telefonon. Lehet, hogy neki olyan volt az a vizikotómia vagy mi, mint egy hajvágás, de én sokkal érzékenyebb vagyok. Felhúzom magam mindenen. Jobb is lesz, ha főzök magamnak egy lóerős citromfűteát. Lehet, hogy enni kellene valamit akkor is, ha az idegességtől görcsben van a gyomrom.

×

Túlestem a műtéten. Akkora kő gördült le a szívemről, hogy csak na. Nem kell tovább paráznom, azt hiszem, jól sikerült. A sebész is elégedett volt az eredménnyel. Persze eltart még egy darabig a teljes gyógyulás, és a végeredmény csak akkor lesz látható, de ha minden úgy megy, mint eddig, szuper orrom lesz.

Sajnos konditerembe még nem járhatok, pedig teljesen függő vagyok, kétnaponta lenyomok ott két órát.

×

Alexszel megint rendszeresen találkozunk, elvileg szexelni is lehet már, persze ő is, meg én is óvatoskodunk a műtétek után. Abban már korábban megegyeztünk, hogy én leállok a fogamzásgátlóval, felesleges egy újabb ciklust elkezdeni. Megkönnyebbülés, hogy nem kell erre többet gondolnom, mindennap arra figyelni, hogy ne felejtsem el bevenni, meg számolgatni, hogy mikor indul az új ciklus. Olvastam, hogy egyes tabletták depressziót okoznak, és éreztem én is, hogy sokszor vagyok rosszkedvű, és túlságosan is hullámzóak az érzelmeim. Talán anyámnak igaza volt, amikor azt mondta, én senkit nem tudok szeretni, hát lehet, hogy ez is a fogamzásgátlótól van, amit már tizennyolc éves koromtól szedek. Igaz, hogy a nőgyógyász követte mindig, melyik aktuális tablettának van a legkisebb mellékhatása, de így is észrevettem, hogy némelyiktől hízni kezdek, és persze akkor gyorsan váltottunk. Szerencsére az alakomat mindig sikerült megőrizni. Azon pedig csak mostanában kezdek elgondolkozni, amit anyám mondott. Ha igaz, akkor ezek szerint Alexet sem szeretem?

Vigyázni kell azért a szexszel, mondta az urológus, mert egy darabig még lehetnek életképes spermák az ondóvezetékben, szóval addig is kondom. A gumitól is hamarosan megszabadulunk, mikor a spermiumteszt negatív lesz.

Én is láttam persze a dokumentumfilmet a tévében, amit az a filmes csaj készített Alex műtétjéről. Hát, elég undorító volt, hogy őszinte legyek. És nem úgy tűnt, mintha Alexet teljesen hidegen hagyta volna az egész, egyáltalán nem az volt a feeling, hogy csak egy hajvágás. Még könnyezett is a szeme a műtét után, és meglepett néhány dolog, amit az interjúban mondott. Például az, hogy ha méhe lenne, és teherbe esne, még mindig ott lenne az abortusz. Úgy mondta, mintha az olyan egyszerű és természetes lenne.

Én egyszer már keresztülmentem rajta. Nem csinálnám újra, és nem kívánom senkinek.

És amikor azt mondja, hogy a férfinak nincs választási lehetősége, a választás a nőé, az megint csak a felelősség hárítása. Mindegy. Becsülöm azért, hogy meglépte ezt, egészen más helyzetet teremt, és tényleg a megelőzés átvállalása. Én azért nem teregettem volna ki ennyire egy ilyen intim dolgot, mint ez a műtét, és nem hagytam volna, hogy az egészet kamerák előtt csinálják, aztán mindenki engem bámuljon a tévében. Kicsit gáz a barátnőim előtt is a pasim coming outja. Persze Alex mindig is szerette, ha rá irányul a figyelem, társaságban is mindig ő akar a középpontban lenni.

×

Kicsit aggasztott, hogy Alex a műtétje óta valahogy nem olyan az ágyban, mint azelőtt. Nincs meg benne a régi erotika. Lehet persze, hogy ez csak addig van, míg teljesen kiheveri a műtétet, hiszen én sem vagyok még topformában, pedig nekem csak az orromat operálták meg.

×

Egyik este bekövetkezett az, amitől Alex a vazektómia előtt mindig a legjobban rettegett; elszakadt a gumi. Azt hittem, kitör a pánik, de Alex megőrizte a nyugalmát. Nincs mitől tartani, mondta, az első spermavizsgálat eredménye negatív volt. Igaz, tette hozzá, még két vizsgálat hátravan, de én már nyugodt vagyok.

Én azonban egyre kevésbé voltam az. Elmaradt a havivérzésem, és ahogy teltek a napok, ott motoszkált bennem, mi van, ha mégis… Alexnek nem szóltam. Biztos voltam benne, hogy terhes vagyok. Vettem egy tesztet, és naná hogy pozitív lett. Ledöbbentett, hogy mikor közöltem a hírt Alexszel, ő sem omlott össze. Ez nem semmi, mondta, aztán hallgatásba burkolózott. Kiment a szobából. Kattant a zár, amint behúzta maga után az előszobaajtót. Gondoltam, sose jön vissza. De visszajött. Megtartjuk, jó? – kérdezte, és megfogta a kezem. Lefagytam. Örültem is, meg nem is. Az egész kurvára valószínűtlen volt. Mintha nem is velünk történne.

A nőgyógyász is megállapította a terhességet, és gratulált. Teltek a hetek. A hírt mégis mindketten titokban tartottuk, valahogy jó érzés volt. Csak a miénk ő, senki másé.

Egy reggel arra ébredtem, hogy görcsöl a hasam, és elönt a vér. Dőlt belőlem, a tampon és a betét is perceken belül átázott. A nőgyógyászom sajnálattal közölte, hogy elment a baba. Nem sírtam, de hirtelen nagyon üresnek éreztem magam.

Mikor kijöttem a rendelőből, Alex megfogta a kezem. Szerencse, hogy a vazektómia előtt lefagyasztattam a spermáimból, mondta. És biztatóan hozzátette még: az új orrod viszont tök jó lett!

Most már csak azt várom, hogy túl legyek rajta.

Tartalom

Sehol senki

Citromsárga és azúrkék

A kezdet évei

Március

Ajtók

Férfi maradok

Plasztika

Mikor a Hold eltűnik az égről

Dav

Miserere nobis

Akár egy álomban

Cipoe

Kiadta a Pesti Kalligram Kft.,
Budapest, 2026.
Elektronikus kiadás

Felelős kiadó Mészáros Sándor

Felelős szerkesztő Tóth-Czifra Júlia
Borító Hrapka Tibor
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Kalligram e-könyvek

ISBN 978 963 468 629 3

Felhasznált betűtípusok:
Noto Serif, Source Sans Pro – SIL OFL