This book was first published in the United States by Moody Publishers, 820 N. LaSalle Blvd., Chicago, IL 60610 with the title Married and Still Loving It, copyright © 2016 by Gary Chapman and Harold Myra. Translated by permission. All rights reserved.

The 5 Love Languages is a registered trademark of The Moody Bible Institute of Chicago in the United States and other jurisdictions.

Ezt a könyvet először a Moody Publishers adta ki az Egyesült Államokban, 820 N. LaSalle Blvd., Chicago, IL 60610, Married and Still Loving It címmel.

Az 5 szeretetnyelv a Moody Bible Institute of Chicago bejegyzett védjegye az Egyesült Államokban és más joghatóságokban.

Copyright © 2024 Harmat Kiadó

Minden jog fenntartva. All rights reserved.

Kérjük, hogy a szerzők jogait tiszteletben tartva a könyvet ne másolja, és a mű felhasználásához kérje a kiadó engedélyét.

Ha másképp nem jeleztük, a bibliai idézeteket a Magyar Bibliatársulat revideált új fordítású Bibliájából vettük (RÚF; 2014).

Fordította: Bajzát Anita

ISBN (epub) 978 963 288 836 1

ISBN (mobi) 978 963 288 837 8

Tartalom

Köszönetnyilvánítás

Bevezetés: Szerelem a „rendelt időben”

Első rész

1. Kaland: igent mondani az életre

2. Találkozás félúton: a különbözőségek tánca

3. Válságban a gyermekeink

Második rész

4. Hol éljünk, mit dolgozzunk?

5. Annyi év után: még mindig a szexualitás bűvöletében

Harmadik rész

6. Ne féljetek!?

7. Együttes kitartás

8. Az istenveled: szembesülés a fájdalommal

9. A kettő jobb, mint egy

Gary: Egy személyes vallomás

Jegyzetek

Feleségeinknek, Karolyn Chapmannek és Jeanette Myrának, akikkel osztozunk a házasságunk második időszakának örömein és kihívásain.

Továbbá annak a sok párnak, akik elmesélték nekünk kitartásuk, hitük és szeretetük történetét.

Köszönet-
nyilvánítás

Szeretnénk köszönetet mondani annak a sok párnak, akik megosztották velünk a személyes élményeiket a házasság második időszakának örömeivel és kihívásaival kapcsolatban. Az ő történeteik adják meg a személyességét annak, amit írtunk.

Gary

Hálás köszönet a Moody Kiadó csapatának a könyvbe vetett hihetetlen bizalomért, különös hálával Zack Williamsonnak a címjavaslatért, John Hinkley-nek a kiadás irányításáért, és leginkább Betsey Newenhuyse-nek a teljes elkötelezettségért a könyv terve és létrehozásának folyamata iránt!

Harold

Bevezetés: Szerelem
a „rendelt időben”

Magunk se hittük hajdanán, amikor díszes szmokingban és lágyan leomló, fehér menyasszonyi ruhában örök hűséget esküdtünk egymásnak, hogy egy napon a negyvenedik házassági évfordulónk táján a személyijövedelemadó-változásokról beszélgetünk majd, és az unokáinkkal hencegünk (vagy legalábbis reménykedünk, hogy végre megérkeznek). Akkoriban nehéz lett volna elképzelni, hogy nem úgy kelünk ki minden reggel az ágyból, hogy készen állunk a világ meghódítására. Most pedig azt érezzük, mintha a világ hódított volna meg minket, és meg is nyerte volna a csatát.

Itt tartunk.

Valóban a házasság kései időszaka lenne a legjobb? Sok tanulmány szerint igen. A kutatásokból az derül ki, hogy az emberek általában boldogabbak a kor előrehaladtával. De a tanulmányokat félretéve, valójában milyen érzés a több évtizedes házasság és a szívszorító változások átélése? Íme, egy jó barátunk élménye:

Városunk valóban világszínvonalú szemklinikájának várótermében üldögéltünk, és szinte mellbevágott az a gondolat, hogy együtt fogunk megöregedni a férjemmel. Sokfelől érkeznek ide kezelésre, és első ránézésre mindenki idősebbnek tűnt nálunk, ami felszabadító érzés is volt. Néhányan járókerettel közlekedtek, mások sötét szemüveget viseltek. Amíg az egyik pár élénken csevegett, addig a másik a telefonja képernyőjét bámulta, akárcsak a mai fiatalok. És voltak, akik a szó szoros értelmében egymást támogatták.

A váróteremben üldögélve egy kérdés fogalmazódott meg bennem: Pár év múlva vajon mi is így leszünk majd? Milyen jövő elé nézünk a férjemmel?

Hogyan lehet ötven-, hatvanévesen vagy még idősebben boldog házasságban élni? Igen, gyakran érettebben valóban boldogabbak vagyunk, mert már jobban ismerjük magunkat, és talán kibékültünk a sorsunkkal. Amikor „kiürül a fészek”, a házasság megadhatja az összetartozás és az elégedettség érzését. Habár nem hagyhatjuk figyelmen kívül az egészségügyi gondok, a pénzügyi nehézségek és az immáron felnőtt gyermekeink jövője miatti aggódást. Magányosnak érezhetjük magunkat, ha a barátaink máshová költöznek. Néhányunk átéli, ahogy a szülei leépülnek demenciában. Mások pedig még azzal vannak elfoglalva, hogy a gyerek befejezze az egyetemet, vagy éppen a pályamódosításon gondolkodnak. Az öregedés bölcsessége talán abban rejlik, hogy beismerjük, mennyi mindent nem tudunk.

Mi lehet akkor a dolgok nyitja?

Ismerjük a tartós házasság titkát: kommunikáció, kölcsönös megbecsülés, együtt töltött idő és a nézeteltérésekhez való egészséges hozzáállás. Én (Gary) vagyok annyira szerencsés, hogy jó ideje ilyen témákat fejtegetek házaspárokkal, és ezekben adok nekik tanácsot. Persze a rutinos párok már rendelkeznek annyi bölcsességgel és tapasztalattal, amely átsegíti őket a nehézségeken. Tehát a házasság „második félidejére” vonatkozó gyakorlati tanácsok mellett megosztjuk olyan házastársak történeteit is, akik ennek az időszaknak a kihívásaival birkóznak.

A párokkal beszélgetve minduntalan ugyanabba a paradoxonba ütköztünk: boldogság, ami az élet eseményeinek józan szemléletén edződött. Akik vidámak voltak, azokkal együtt nevettünk. Más beszélgetések fájdalmasan őszintére sikeredtek. A párok történetei arra is figyelmeztettek, ne hagyjuk figyelmen kívül a valóságot, mert az egészség és a fiatalság múlása jelentős dolog.

Egyetértünk! Távol áll tőlünk a naivitás a házasság kései időszakának kihívásait illetően. Elvégre mindnyájan már jócskán a kései szakaszban járunk. Mindkettőnk felesége küzdött súlyos egészségügyi problémákkal. És mégis ez az az időszak, amikor nagyon sok jó dolog történhet: megtanuljuk értékelni az apróságokat, mélyen és alaposan megismerjük a párunkat (és magunkat), és megtapasztaljuk azt a felszabadító érzést, hogy nem kell többé másokkal versenyezni.

Ám egyre több hosszú házasságban élő párnak mindez nem elég. A válások száma növekszik a bébibumm generációnál. Mások pedig csapdában érzik magukat, és kifejezetten boldogtalanok. A sok együtt leélt év még nem minden. Mi számít valójában? Miért van ekkora különbség a kiábrándult vagy a sorsába egykedvűen belenyugvó és a boldog, – egy barátunk szavaival élve –„sülve-főve együtt levő” párok között?

Persze temérdek válasz létezik. Férj és feleség eleve hozza a saját batyuját a kapcsolatba. Egy boldogtalan házasságban évekig lehet vegetálni, elmélyítve a fájdalom és düh okozta sebeket, mígnem a betegségek vagy más súlyos események elviselhetetlenné válnak. A „Tényleg ennyi az egész?” kérdés lebeg a háttérben.

Sokan komoly nehézségeken mentek keresztül azok közül, akik megosztották velünk a történetüket. Mire a házasfelek eljutnak életüknek ebbe a szakaszába, kevesen menekülnek meg attól, amit a sors rájuk mér, ha egyáltalán van olyan, aki megmenekült. Tehát miben különböznek a virágkorukat élő házasságok azoktól, amelyek bukdácsolnak? Három olyan dologra figyeltünk fel, amelyek a „hosszú házasság titkai” lehetnek.

Derű és elfogadás. A boldog párok tagjai tisztában vannak egymás hibáival, sőt még azzal is, mivel tudják egymást az őrületbe kergetni, és sok év után legalább együtt tudnak ezen nevetni. Olyannak fogadják el önmagukat és egymást, amilyenek a valóságban – hibákkal és erényekkel együtt. Egy feleség mondta: „Nem kell mindent megváltoztatnom, ami nem tetszik a férjemben, és tökéletesre faragnom őt. Még mindig azt hiszi, hogy segít nekem azzal, ha fogja a piszkos tányérját, és a mosogató mellé teszi.”

Kitartás. Ahogy a kudarcok és a szomorúság keserves történetei özönlöttek, felfedeztük a kitartást ezekben a párokban, aminek az alapja a házasság iránti elkötelezettségük. A házasságot olyan szövetségnek tekintik, amelyben társukkal együtt járhatják az élet rögös útját.

Hit. Az elköteleződésükhöz a hitük adja a szükséges hátteret. Következetesen azt vallották, hogy ez a kulcs a kapcsolatukat meghatározó, a személyiségeik különbözőségéből adódó nézeteltérések megoldásához, a sérülések és krízisek kezeléséhez. A hit teremti meg a lehetőséget az örömteli pillanatokra.

Hálásak vagyunk mindenkinek, aki megosztotta velünk a történetét. (A neveket és néhány adatot megváltoztattunk.) Mivel bármilyen korú házaspárnak szüksége lehet gyakorlati ötletekre, én (Gary) adok néhány tanácsot, ami reményeim és tapasztalataim szerint javít a házastársi kapcsolatokon.

A prédikátor könyve mondja: „Mindennek megszabott ideje van, megvan az ideje minden dolognak az ég alatt… Megvan az ideje a megkeresésnek, és megvan az ideje az elvesztésnek… [Isten] Szépen megalkotott mindent a maga idejében…” (Prédikátor 3,1.6.11)

Ajándék és kihívás is egyben, hogy a dolgok a rendelt idejükben történnek meg. Tekintsünk rájuk ketten együtt lelkesedéssel és várakozással!

Gary Chapman és Harold Myra

Első rész

1. Kaland: igent mondani az életre

Egy fiatal nő berohan a párizsi kávézóba és magára vonja a férfi tekintetét… a gazdag lány és a szegény fiú legyőzi a cselszövőket… a szerelemesek a dzsungelen keresztül menekülnek egy sziklaszirtre. A filmekben a románc kalandot jelent: a veszély miatti borzongást, felfedezést, üldözést és fellobbanó szerelmet. Minden izgalmas, felvillanyozó és csábító! De Hollywood ritkán kapcsolja össze a kalandot a házassággal. Ahogy mi is. Leginkább pontosan az ellenkezőjének látjuk, amit a fiatalokról gyakorta feltett kérdésünk is tükröz: „Miért nem házasodik már meg és állapodik meg végre?” Hollywood nem igazán társítja a kalandot az érettebb korosztály képviselőihez, a Judi Dench alakította Evelyn ominózus kivételével, aki a Keleti nyugalom – Marigold Hotel című filmben Indiában találja meg a szerelmet.

A kaland fontos, mert sokunknak nagy kísértés, hogy megállapodjunk és leragadjunk. A Marigold filmek visszhangja abból adódott, hogy olyan kérdéseket érintett, amelyeket rengetegen felteszünk. Ki vagyok én? Kik vagyunk mi? Mit fogunk csinálni mindabban az időben, amit Istentől kapunk? Mi az a „több”, amit esetleg elszalasztunk?

ÚJ FORDULATOK ÉS MEGLEPETÉSEK

Csodálatos dolog a kényelem és a meghittség, de vajon mikor válunk túl kényelmessé? Mikor kell kilépnünk a pihenő állapotból, hogy valamin változtassunk?

Paul Tournier svájci pszichiáter a The Adventure of Living [Az élet kalandja] című könyvében írja, hogy csak akkor érezhetjük magunkat elégedettnek, ha a kaland szellemében élünk. Ezt kifejezetten a házasság különböző korszakaira érti: „Ahhoz, hogy jól működjön a házasságunk, egy kalandnak kell felfognunk, figyelembe véve mindazt a jót és nehézséget, amit egy másik emberrel közösen megélt kalandban megtapasztalhatunk.”

A személyiségünktől függően a „kaland” sokféle dolgot jelenthet. Azoknak, akik makacsul ragaszkodnak a szokásaikhoz, talán csak annyit, hogy másik úton mennek a sarki boltba. De a hosszú házasságban élők számára nagyon sok előnye van, ha valami újat visznek a kapcsolatukba: új gondolatokat, új témákat és új ismeretségeket. Az újdonság és változatosság, bármilyen csekély is, felélénkíti az agyat, és ráadásul még új idegi pályákat is megnyit. Jót tesz a házasságunknak és az egészségünknek is.

Ellenben az újdonság nem feltétlenül jelent öncélú szórakozást. Sokan ismerünk olyan párokat, akiknél a kapcsolat kései évei csupán az örömök céltalan hajszolását jelentik. De nem szeretnénk beleragadni a régi kényelmes kerékvágásba. Hallgassunk a neves pszichiáterre, Paul Tournier-re, aki szerint egész életünkön keresztül szükségünk van új kalandokra, hogy ezeken keresztül közös célokra találjunk úgy, hogy „Istentől várjuk az új kezdetet”.

Íme Tournier házassági receptje: „Az alázatos élet maga a kaland, mert folyamatos éberséget jelent, figyelve Istenre, az ő szavára és angyalaira. Magával ragadó talány, izgalmas kutatás Isten jelei után.” Tournier szerint a hit tapasztalata „izgalmas, nehéz és megerőltető, ugyanakkor költői és felfedezésekkel teli, új fordulatokat és meglepetéseket tartogat. Amikor Istennek »Igent« mondunk, az életre mondunk »Igent«. A házasság pedig újra kalanddá alakítható, még akkor is, amikor már csak egy intézmény, szokás vagy maga az unalom.”1

KEVESEBB HELY, NAGYOBB MOZGÁSTÉR

Amikor a gyerekek kirepülnek a családi fészekből, sokan elgondolkoznak azon, hogy beköltözzenek a városba egy olyan helyre, ahonnan gyalogosan is elérhető minden, vagy egy csendes vidéki házat vásároljanak. Böngészik a neten a véget nem érő listákat, amelyek felsorolják a „legjobb helyeket a nyugdíjasoknak”, és elmerengenek rajta, hogyan tudnák megfizetni őket. Paul és Becky tovább lépett ennél.

A pár nemrég költözött a zöldövezet legtávolabbi sarkából egy csodálatos városi lakásba, felcserélve ezzel egy húszperces buszozásra Paul nyomasztó kétórás ingázását a belvárosi munkahelyére. Mindenhová gyalog mennek, rendszeresen beszélgetnek az új városi szomszédjaikkal, találtak egy gyülekezetet is, ahová sok fiatal jár, és alapjában véve sokkal nyugodtabb lett az életük.

Beckynek és Paulnak egyféle hazatalálás volt a városba költözés. A házasságuk első éveiben a belvárosban laktak, és megfogadták, hogy alkalomadtán visszaköltöznek. De a gyerekeiket a zöldövezetben akarták felnevelni.

– Paul alárendelte az életét a családjának – meséli Becky. – Amikor nekem be kellett mennem a városba, akkor azon gondolkodtam, hogyan képes ezt nap mint nap végigcsinálni.

– Mindig kimerült voltam – mondja Paul –, és a rögeszmémmé vált az alvás. Folyton azt kérdeztem: Ha ekkor meg akkor fekszem le, akkor mennyit tudok aludni? Becky és én külön életet éltünk. Elgondolkodtam rajta, hogy ha ötvenéves korunkra ennyire eltávolodtunk egymástól, akkor mi lesz hetvenéves korunkra.

Amikor a gyerekek felnőttek, és Pault előléptették, úgy tűnt, elérkezett a megfelelő idő a költözésre. A legidősebb lányuk hazajött látogatóba, ránézett az apjára, és azt mondta: „Ha ez így folytatódik, akkor hamarosan elveszítünk. Azt akarom, hogy a gyerekeimnek legyenek nagyszülei.” Ezzel „megparancsolta” nekik, hogy költözzenek a városba.

Most Becky számára jött el az idő az áldozathozatalra.

– Nagyon nehéz volt neki lezárni azt az életszakaszt azért, hogy végre legyen közös életünk – ismeri el Paul. – De ahhoz, hogy közös életünk legyen, szükség volt erre.

– Ennek az új időszaknak pedig része, hogy jobban átéljük azt, amin a másik éppen átmegy – feleli Becky.

„EGYÜTT KÜZDÖTTÜNK EGY KÖZÖS CÉLÉRT”

Kevin és Karen szintén kalandorok. Nem illenek bele az átlagos kategóriába. Mindketten egyházi alkalmazásban vannak. Nem mennek egzotikus nyaralásokra (leszámítva Kevin látogatását egy testvérközösségben Nigériában pár éve). Ugyanabban a házban élnek régóta. De Kevin és Karen megtalálta a kalandot és a megújulást egy „közös célért” való munkálkodás során.

A kapcsolatukat megújító felfedezést akkor tették, amikor a két gyerekük még kicsi volt. Egy templomi ifjúsági csoportot vezettek, amiben a fiatalok olyan gorombák voltak, hogy ott akarták hagyni őket, ami feszültséget okozott a kapcsolatukban. Ám ez a kihívás arra kényszerítette őket, hogy többet beszélgessenek egymással.

A következőt fedezték fel:

– A legnagyobb meglepetés az volt, hogy a kapcsolatunk javult. Együtt küzdöttünk valamiért. Ez az igazi feladat! Az ifjúsági csoport vezetése, aminek minden jel szerint szét kellett volna rombolnia a házasságunkat, éppenséggel az intimitásnak egy új szintjén erősítette meg azt.

Közös munkálkodásuk több lett, mint egy együtt vállalt megbízatás. Írtak egy könyvet Több, mint te és én címmel, ami összefoglalja a meglátásaikat a mások szolgálatába állított házasságról.

Kevin és Karen súlyos személyes válsággal küzdöttek meg évtizedekkel ezelőtt az ifjúsági csoport vezetésének vállalása során: gyerekekkel kapcsolatos problémákkal, nehéz időszakokkal az egyházközségben, sőt még krónikus fizikai fájdalommal is, de ma is közösen próbálnak segíteni másokon. Nemrég meghívtak az otthonukba négy fiatalabb házaspárt, hogy az élet dolgairól beszélgessenek.

– Ők olyan párok, akik részt vesznek a gyülekezetünk életében, és fejlődni akarnak. Szeretünk együtt segíteni más házasoknak.

Kevin új állást vállalt, visszatért a kiadók világába, ahol harminc éve kezdett dolgozni. De mindig is lelkész marad, és Karennel együtt folytatják a munkát a gyülekezetben. Sok elfoglaltságuk ellenére továbbra is mások szolgálatába állítják a házasságukat, ami kalandos útnak bizonyul.

Kiadja a Harmat Kiadó
1113 Budapest, Karolina út 62.,
Tel./fax: (1) 466-9896, (1) 386-0865
E-mail: harmat@harmat.hu
Internet: www.harmat.hu

Az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Felelős kiadó: Herjeczki Kornél
Felelős szerkesztő: Naszádi Kriszta
Műszaki vezető: Bernhardt Péter
Borítóterv: Müller Péter
Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok
Alegreya Sans – SIL Open Font License
Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License
Source Serif 4 – SIL Open Font License
Spectral – SIL Open Font License