Teremtsd meg a valóságodat

.

Copyright © Angel Deutsch, 2025

Minden jog fenntartva!

Kiadta a Publio Kiadó Kft.,

9178 Hédervár, Kont István utca 2.

publio.hu

ISBN: 978-615-103-029-5

Szöveg © Angel Deutsch, 2025

Korrektúra: Csémi Judit

Bevezető

Ez a könyv arról szól, hogyan lettem egy elnyomott, bántalmazott, terrorban és mélyszegénységben élő nőből egy anyagilag és mindentől független, sikeres és boldog ember. Miközben olvasod életem történetét, megtanulod a rossz minták felismerését, és azt is, hogyan válhatsz te is sikeres, független és boldog emberré.

Megismered a titkot, ami a boldogsághoz vezet. Továbbá sok spirituális témáról olvashatsz e könyvben, és sok praktikát megosztok veled. Szó lesz a szellemvilágról is, hisz ezek a dolgok mind-mind közrejátszottak abban, aki ma vagyok, akivé váltam.

Hálás vagyok mindenért és mindenkiért, akik és amik végigkísértek utamon. A jóért, és a rosszért is, hisz ezek által fejlődtem, tanultam meg azokat a dolgokat, amiket a könyvemben megosztok veled.

Legyen ez a könyv tanulság, hogy bárhonnan fel lehet állni. Csak akarni kell. E könyvbe beleépítem a tudatos teremtés kurzus anyagát is, amit szintén én írtam. Így egy könyvben minden benne lesz, ami kell ahhoz, hogy tudatos teremtővé válj.

Ajánlás

Ajánlom ezt a könyvet azoknak, akik nem találnak kiutat, eltévedtek vagy letértek az útról. Ajánlom azoknak, akik szeretnék elsajátítani a tudatos gondolkodást, és meg szeretnék teremteni a vágyott életüket.

Végezetül mindenkinek, akit érdekel, hogyan lehet a semmiből minden.

1. fejezet

A szülői minta

Kezdjük is az elején. Én egy mélyszegénységben élő családba születtem, az Ormánságban. Akkoriban még nagyon más volt az élet.

Volt egy csupa szív édesanyám és egy alkoholista édesapám. Mégis apa volt a példaképem, imádtam őt. Pedig számtalan olyan emlékem van, mikor veszekszik anyával, hogy adjon neki pénzt alkoholra.

Bántalmazásra csak egy esetre emlékszem, de akkor sem láttam, hogy megütötte volna anyát, csak a kiabálását hallottam. Én voltam az elsőszülött. Aztán hétéves koromban megszületett az öcsém.

Majd újabb hét év múlva a húgom.

Szegények voltunk, de volt mit ennünk. Volt egy nagy kertünk, háziállataink, így volt hús, és minden, amit meg lehetett termelni. Az öcsém és én számtalan verést kaptunk apától. Volt, hogy én szöktettem el a nagymamámhoz, a kert fölötti földes úton.

Édesanyánk soha nem bántott minket. Csak élte a kis életét, művelte a kertet, mostani ésszel úgy gondolom, hogy beletörődött a sorsába.

De egy biztos: nagyon szerették egymást apával.

Amikor a húgom világra jött, onnantól megromlott édesanyám egészsége. A húgom halva született, úgy élesztették újra, agyvérzést kapott, ami által az agytörzs egy része elhalt. Izomsorvadása volt, többször műtötték, hogy egyáltalán járni tudjon. De az egyik kezét a mai napig nem tudja használni.

Na, ott és akkor valami megváltozott. Apa önszántából abbahagyta az ivást, onnantól kezdve egy korty alkoholt nem ivott. Mindent megtettek a húgomért. Orvoshoz hordták, meg speciális iskolába. De egy gyerekben megmarad a szülői minta, főleg, hogy én már 13 éves elmúltam, öcsém csak hat volt még.

Amit a gyerekkoromból még említésre méltónak tartok, hogy a szüleim nem voltak vallásosak. Viszont én, amióta az eszemet tudom, hittem. Szorgalmasan jártam hittanra, konfirmáltam, és gyerekkoromtól kezdve minden este elalvás előtt imádkoztam. Az ünnepek mindig meghittek voltak. Ugye én voltam a legidősebb, evidens, hogy már nem hittem a Jézuskában, a Mikulásban, és a nyusziban sem, amelyik csokitojást tojik. De emlékszem, hogy mindig én vittem a testvéreimet sétálni, míg anya és apa gyorsan feldíszítették a fát, és alá kerültek az ajándékok. Emlékszem az öcsém és a húgom örömteli arcára, mikor hazaértem velük a szánkózásból vagy a sétából, és megpillantották a karácsonyfát.

Ahogy a kishúgom cseperedett és beszélni kezdett, folyton mondogatta, hogy „itt a »néni szellem«, most megsimogatta a fejem…”.

Aztán családi szokás révén néha elővettük a régi fényképeket, és nézegettük őket. A húgom az ölemben ült, és együtt nézte velem a régi fotókat. Egy fekete-fehér képet elővettem, amin rajta volt a család is, és kérdeztem a húgomtól, hogy kit ismer fel közülünk.

Mondta, hogy „itt apa, itt anya, itt te vagy”, majd láthatóan megdöbbenten azt mondta: „nézd, itt a néni szellem”, majd rámutatott édesapám anyukájára, akit nem ismerhetett, hisz én voltam 5 éves, mikor meghalt abban a házban, ahol akkor éltünk.

Ez volt az első spirituális élményem.

Document Outline

- .

- Bevezető

- Ajánlás

- 1. fejezetA szülői minta

- 2. fejezetA következő 13 évem

- 3. fejezetMeghaltam, hogy elkezdjek igazán élni

- 4. fejezetNehéz időszak következik

- 5. fejezetAz örökséget megkapom

- 6. fejezetNem hittem, hogy velem ilyen megtörténhet

- 7. fejezetLassan minden a helyére kerül

- 8. fejezetTanulj meg teremteni

- 9. fejezetA teremtés működik

- 10. fejezetFolytassuk a tanulást!

- 11. fejezetSzellemvilág

- 12. fejezetTeremtsünk tovább!

- 13. fejezetGyakorlatok

- 14. fejezetÚjabb sikersztori

- 15. fejezetZáró rész

- Köszönetnyilvánítás