Maxnak és Stellának

Kívánom, hogy pocakotoknak ne jusson más, csak béke

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

AHOGY A RÉGI MONDÁS TARTJA, egy falu kell a puffadás rosette-i kövének megírásához. Szerencsére az én falumban gasztroenterológusok zseniális csapata lakik, ők nézték át ezt a könyvet, hogy orvosi szemmel nézve is pontos legyen. Minden megszüntetett puffadás dr. Eric Goldsteinnek is köszönhető, akinek mentorsága alatt lettem az a szakember, aki vagyok, és az vezetett a páciensközpontú gasztroenterológiai gyakorlat modelljének kialakulásához, hogy nagyra tartotta a táplálkozás szerepét az emésztés egészségében. Köszönet Yevgenia Pashinsky doktornőnek a barátságáért, és hogy megmutatta a világnak, hogyan kellene kinéznie az orvos és dietetikus közötti együttműködésnek – imádok Watson lenni, amikor ő Sherlock, és együtt oldunk meg mindenféle emésztési rejtélyt. Köszönöm dr. Christina Tennysonnak, hogy nagylelkűen megosztotta velem szaktudását.

Ez a könyv nem létezne zseniális ügynököm, Carole Bidnick előrelátása nélkül, aki lebeszélt arról, hogy a rossz könyvet írjam meg, és rábeszélt a jóra – bár az az én érdemem, hogy bölcsen úgy döntöttem, befogom a számat, és mindent úgy csinálok, ahogy ő mondja. Köszönöm, hogy ügyesen a szerzői karrier útjára tereltél, és Kristine Kiddnek is bemutattál.

Bár minden dietetikus egy Kristine-hez hasonlóan tehetséges és kreatív receptfejlesztővel dolgozhatna, aki képes egy sor étrendi szabály alapján eredeti, teljes értékű kulináris élményt nyújtó recepteket alkotni! Köszönöm, hogy elláttál tanácsokkal, és együtt dolgozhattunk.

Rendkívül hálás vagyok szerkesztőmnek, Jennifer Weisnek, hogy elejétől kezdve hitt ebben a projektben, és keményen harcolt, hogy helyet kaphassak a St. Martin’s Press kiadónál. Köszönöm magabiztosságodat, elhivatottságodat és szerkesztői bátorságodat. Rengeteg köszönet Sylvan Creekmore-nak, akinek professzionizmusa, válaszkészsége és türelme élvezetessé tette első publikálási próbálkozásomat.

Sok energiát öltünk abba, hogy a könyv híre eljusson a több ezer felpuffadt pocakhoz, akiknek szántam. Ezért igen hálás vagyok a legaktívabb marketinges szupercsapatnak, akiknél jobbat nem is remélhettem: Brant Janeway, Tracey Guest és John Karle – valamint Laura Clark helyettes kiadóvezető. Amint ők összefogtak profi agytrösztömmel a Your Expert Nationtől – a páratlan Bridget Marmion, Rich Kelley és Johanna Ramos-Boyer alkotta csapattal –, tudtam, hogy a könyv az elképzelhető legértőbb kezekben van.

Köszönöm Michael Storringsnak, hogy megtervezte a könyv ikonikus borítóját, és Natalie Kuenemannak a Roundhouse Developmenttől, hogy az én ódivatú változatomnál jóval divatosabb online otthont tervezett a tartalomnak a www.thebloatedbellywhisperer.com-on.

Végül köszönöm férjemnek, Alexnek, hogy szeretsz, támogatsz és kiválóan gondoskodsz a háztartásról, így én hanyagolhatom e világi teendőimet, és az írásba menekülhetek. Azzal vicceltünk, hogy ez a könyv a „lopott pillanatokban” íródott, de tisztában vagyok vele, hogy ezek közül sokat a családi életből vettem el. Megígérem, hogy jóváteszek minden ilyen pillanatot, amikor öregek leszünk, visszavonulunk Dél-Franciaországba, és végre szabadon, háborítatlanul átadhatjuk magunkat az egész napos, közös alpári viccelődésnek.

I. RÉSZ

BEVEZETÉS

1.

Minden boldogtalan pocak
a maga módján boldogtalan:
A puffadás változatai

PÁLYÁMAT DIETETIKUSKÉNT KEZDTEM egy gasztroenterológiai szakrendelésen, friss diplomásként. Kevés valós tapasztalatom volt emésztési gondokkal küzdő emberekkel, de tele voltam tankönyvi tudással mindenféle betegségről, amelyekről feltételeztem, hogy új munkámban találkozni fogok. Megcsináltam a házi feladatomat, utánaolvastam, hogyan alkalmazható a diéta a hasmenés és szorulás, az irritábilisbél-szindrómával (IBS) járó fájdalom és a savas reflux okozta gyomorégés kezelésében. Kész voltam bármilyen panasszal megbirkózni, amivel a páciensek hozzám fordulnak.

De dietetikai képzésem három éve alatt és a kórházi gyakorlat hónapjaiban egyszer sem hallottam arról a problémáról, amivel egymás után érkeztek a páciensek: a puffadásról.

Puffadás? Mit jelent ez egyáltalán? Soha nem tanultam erről a klinikai kórállapotról, és amennyire meg tudtam állapítani, nem volt hivatalos definíciója vagy kezelésmódja. Tehát valahányszor egy páciens azzal jött nekem, hogy puffad, alaposan felmértem a helyzetet, hogy pontosan megérthessem, mit értenek alatta. Megkértem őket, hogy írják le, milyen érzés a puffadtság, melyik napszakban történik, milyen körülmények között jelentkezik, meddig tart, mi javít, mi ront rajta, fájdalmas-e, milyen látványt nyújt, és milyen más tünetekkel jár együtt. Meg kellett értenem, mi ez a „puffadás” dolog, hogy segíthessek elmulasztani.

Minél több puffadó pácienst kérdeztem ki, annál jobban megértettem, hogy ez nem olyasmi, amit mindenki egyféleképpen, ugyanúgy tapasztal meg, és amire egyetlen, általános megoldást lehet találni. Van, akinél a puffadás az evés utáni túltelítettség érzésével jelentkezik – néha olyankor is, amikor egész keveset evett. Mások evés után kifeszülő, „terheshas” kinézetű pocakra panaszkodnak. Van, aki böfög, ha fel van puffadva; mások szellentenek. Ha a puffadást gázok távozása kíséri bármelyik irányba, előfordul, hogy fájdalmas is… vagy nem. És ha a puffadás fáj, az néha nyomó jellegű fájdalom a gyomor felső részén, a bordakosár alatt, néha pedig éles, gáz okozta szúrások sorozata oldalt, vagy görcsös fájdalom a köldök alatt. A puffadás enyhülhet, ha vécére megy az ember, de van, hogy az nem segít. Akad, aki már felpuffadva ébred, és olyan is, akinél a puffadás a nap előrehaladtával fokozódik. A puffadás nagyon sokféle lehet.

A puffadás valami másnak a tünete, önmagában nem betegség, és miután dietetikusként az évek során több ezer, emésztési gondokkal küzdő pácienst kérdeztem ki, felismerhető mintázatokra lettem figyelmes a különféle típusú puffadásokban, amelyeket a páciensek produkáltak. Amint ezek a mintázatok nyilvánvalóvá váltak számomra, egyre pontosabban tudtam a beteg beszámolója alapján a puffadás típusát a legvalószínűbb egészségügyi kiváltó okhoz kötni. Ezután képes voltam a helyzetre szabott étrendi tanácsokat adni, amelyek a páciensem egyedi puffadására megoldást nyújthattak, és összedolgozhattam a kezelőorvossal, hogy a beteg helytálló diagnózist és szükség esetén megfelelő gyógykezelést kapjon. Puffadó pácienseim gyakran már pár nappal a helyes étrend bevezetése után kezdtek jobban lenni.

Elkezdtem hát online írni a puffadásról, így próbáltam a tanultakat megosztani olyanokkal is, akik nem juthatnak el emésztési rendellenességekre specializálódott dietetikushoz. Ekkor kezdtek el ömleni az e-mailek és telefonhívások. Közel-keleti atléták, akik állóképességi versenyekre készülve kínlódtak a puffadással, és indiai programozók, akiknek az emésztésük bánta, ha a családjukban hagyományos vegetáriánus étrendet próbálták követni. De leginkább Amerika minden részéről kaptam számtalan beszámolót olyanoktól, akik nem tudtak rájönni, miért puffadnak fel állandóan, és akik úgy érezték, már mindent megpróbáltak, és kétségbeesetten vágytak a megoldásra.

Egy hálás páciens egyszer megjegyezte, hogy én vagyok az ő „puffadássuttogója”, a férjem pedig jót nevetett ezen a becenéven. De rám ragadt. Igaz, kislánykoromban biztosan nem arról álmodtam, hogy puffadássuttogó leszek, ha nagy leszek, de megszerettem ezt a címet. A sors azt akarta, hogy a puffadás titkos nyelvének kitanulása legyen életem hivatása, és e könyv révén szeretném megosztani tudásomat az összes felpuffadt pocakkal, akivel személyesen nincs lehetőségem találkozni. Remélem, segít önnek vagy valamelyik szerettének.

Minden boldogtalan pocak a maga módján boldogtalan

Százötven évvel ezelőtt az orosz író, Lev Tolsztoj ezzel a mondattal kezdte híres regényét, az Anna Kareninát: „A boldog családok mind hasonlók egymáshoz, minden boldogtalan család a maga módján az.” (Németh László fordítása). Szerintem ugyanez az emberek hasára is igaz. A boldog pocakok hasonlók egymáshoz, minden boldogtalan pocak a maga módján az. Ez alatt azt értem, hogy az elégedett pocakkal rendelkező emberek emésztőrendszere pontosan úgy működik, ahogyan kell. A gyomruk a megfelelő mennyiségű savat választja ki a hatékony emésztési folyamathoz. A gyomrot a nyelőcsőtől elválasztó izom megakadályozza, hogy a sav vagy a gyomortartalom más részei visszafelé áramoljanak. A gyomrot és a hasfalat irányító idegeik éppen megfelelő mértékű nyúlásra utasítják ezt az izmot evés után. A gyomor kiürülését, az étel belekbe való továbbhaladását szabályozó pacemaker sejtjeik normális tempót diktálnak. A gyomrukban és a vékonybelükben megfelelő az enzimek mennyisége ahhoz, hogy az ételt hatékonyan felszívódó tápanyagokra bontsa le. A vékonybelük éppen megfelelő mennyiségű baktériumnak nyújt otthont, és az összes tápanyagot felszívja az ételből. A vastagbelük egyenletes tempóban továbbítja az emésztetlen rostot és a salakanyagot, így mosdóhasználatuk mintázata éppolyan kiszámítható, mint Svájc vonatmenetrendje.

Aztán ott van mindenki más.

A boldogtalan pocakkal élő emberek emésztőrendszere a felsorolt területek bármelyikén rakoncátlankodhat, akár többön is. Az emésztés folyamatában a puffadás kialakulhat ezen lépések bármelyikének, vagy akár többnek a helytelen működéséből. Éppen a puffadás mögöttes okának kiderítése a trükkös feladat, hogy hatékony étrendi – és ha szükséges, gyógyszeres – kezelést lehessen alkalmazni. Végül is minden puffadt pocak a maga módján puffad.

Aki patadobogást hall, lovat keressen, ne zebrát

Sok puffadó páciensem keresett válaszokat már máshol is, mielőtt a rendelőmben kötöttek ki. Legalább egy orvosnál jártak – gyakran többnél is. Kutattak az interneten, és néha különféle alternatív gyógymódokkal foglalkozó segítőket is felkerestek. Gyakori, hogy sok vizsgálat után érkeznek hozzám: vastagbéltükrözés, endoszkópia, széklet- és ultrahangvizsgálatok. (Mind normális.) Vannak, akik már egy sor gyógyszert és étrend-kiegészítőt is beszedtek, gluténmentes étkezésre váltottak, és több száz dollárt költöttek „ételérzékenységet” kimutató tesztekre, mindhiába. Mivel az alaposnak tűnő vizsgálódások ellenére sem kapnak diagnózist és találnak megoldást, minden páciensemben felmerül, hogy biztosan valami ritka, egzotikus és súlyos megbetegedésük van.

A valóságban azonban szinte minden puffadással küzdő páciensem tíz, meglehetősen gyakori és könnyen diagnosztizálható egészségügyi probléma valamelyikében érintett. Ha az ember orvosa vagy egyéb egészségügyi gondozója tudja, mit keressen, gyakran csak egy nagyon részletes étkezési és tünetnapló kell, hogy a lehetőségeket egy vagy két fő lehetőségre szűkítsük le. Onnan pedig már talán csak egy vérvizsgálatra vagy kilégzési tesztre, motilitásvizsgálatra vagy próbaétrendre vagyunk a választól.

Természetesen rengeteg ritkábban előforduló betegség is okoz puffadást – a klinikum világában ezeket hívjuk zebráknak –, ez a könyv azonban nem ezekről szól. Ezért nem helyettesíthetik az enyémhez hasonló könyvek egy megfelelő szakképzettséggel rendelkező orvos személyre szabott tanácsait. Néhány nagyon súlyos betegség – ideértve a petefészekrákot is – első jele is lehet a puffadt, terhesnek kinéző has, ami ebben az esetben folyadékkal telik meg. Mindenkit bátorítok, aki úgy érzi, hogy valami nem stimmel, hogy kérjen időpontot egy orvoshoz, hogy kizárja a komolyabb dolgokat.

De még mindig nagyobb az esély, hogy az ember puffadásának orvosi magyarázata – és a kezelési lehetőségek – a könyv lapjain rejtőzik valahol. Érthető lesz, mire célzok ezzel, amint elérsz ahhoz a részhez, ami egészen pontosan leírja az általad tapasztalt puffadást, és úgy fog tűnni, mintha konkrétan rólad beszélnék.

A könyv bemutatja a puffadás lehetséges orvosi okai közül a praxisomban leggyakrabban tapasztalt tízet – a „lovakat”, nem a „zebrákat”. A 2. fejezet segít eligazodni a könyv lapjain azáltal, hogy bevezeti az olvasót az emésztés anatómiájába, felvértezi némi szókinccsel, és egy rövid kérdőívet is prezentál, ami segít eldönteni, hogy a 2. és 3. rész mely fejezeteivel érdemes kezdeni az olvasást. Ezeket a fejezeteket a puffadás eredetének helye – gyomor vagy belek – szerint csoportosítottam, és nagyon részletesen írják le a puffadás minden típusát, azok orvosi okait, valamint:

- részletes leírást adnak arról, milyen érzést okoz egy adott típusú puffadás vagy a vele jellemzően összefüggésben lévő tünetek;

- megmagyarázzák az adott típusú puffadás mögött rejlő okot;

- bemutatják, milyen típusú vizsgálatokat használhat az orvos az ok diagnosztizálásához;

- áttekintést nyújtanak a puffadás adott típusánál szokásosan alkalmazott gyógyszeres kezelésekről és hatékony diétás gyógymódokról;

- történeteket osztok meg a betegeimről, akik ilyen típusú puffadást tapasztaltak, részletes beszámolóval arról, hogyan diagnosztizálták, és milyen étrenddel, táplálékkiegészítőkkel, gyógyszerekkel és/vagy életmódbeli változtatásokkal kezelték őket.

A könyv negyedik része mélyebbre ás az egyes terápiás hatású étrendekbe, amelyeket a puffadás különböző típusaira javaslok, konkrét étellistával és ötletekkel az egyes étkezésekhez. Ahelyett, hogy a tiltólistára koncentrálnánk, inkább arra szeretek összpontosítani, hogy megtanítsam pácienseimet arra, mit tudnak enni. Ezért szövetkeztem a világhírű Kristine Kidd-del, aki ötven fantasztikus receptet alkotott a könyvhöz, mindegyiket úgy, hogy megfeleljenek az egyes gyógyító diéták előírásainak. Kristine húsz évig volt a Bon Appétit magazin gasztronómiai szerkesztője, és nem ismeretlenek számára a korlátozó diéták sem; cöliákiával él, és allergiás a fokhagymára. De ha az élet egy sor étrendi megszorítást vág egy valódi gasztrománhoz, az beveszi magát a konyhába, és kitalálja, hogyan ehet így is finomakat. Más szóval, egy percig sem kell azt hinni, hogy innentől csak natúr csirkemellet és fehér rizst szabad enni a puffadás kordában tartása érdekében!

Végül az emésztés támogatására gyakran javasolt készítményekről is összeszedtem egy kisokost, ebben tudományosan megalapozott értékelést adok hatásosságukról és biztonságosságukról. Mivel nagyon sok ellentmondásos információ kering az ilyen termékekről, úgy hiszem, fontos elfogulatlan véleményt adni arról, melyik segíthet ténylegesen, és melyik az, amelyiknek csak a hírverése nagy. A rend kedvéért: nem árulok semmilyen étrend-kiegészítőt; nem kapok jutalékot egyik kereskedőtől sem, ha hozzá irányítom az embereket. Az összeférhetetlenséget kerülendő, praxisomban alapelv, hogy nem fogadjuk a gyógyszergyártó cégek képviselőit. Ha egy termék nálam zöld lámpát kap, akkor az csakis azért lehet, mert elegendő publikált bizonyítékot láttam – vagy első kézből származó klinikai tapasztalatom van – arról, hogy működik és biztonságos.

Szeretném, ha a könyv alapján eredményes párbeszédet tudnál kezdeni az orvosoddal. Szeretnélek felvértezni a megfelelő leíró nyelvezettel, és arra vonatkozó tudással, hogy mit érdemes felhozni az orvos-páciens találkozás során, hogy a szakember a lehető legnagyobb eséllyel koncentráljon a legvalószínűbb problémára. Az egyes emésztési rendellenességekhez kapcsolódó diagnosztikai folyamatokat is szeretném bemutatni, hogy ne okozzanak meglepetést az orvos által javasolt különféle tesztek, eljárások vagy gyógyszeres kezelések. Dietetikusként az a legfontosabb számomra, hogy hatékony, gyógyírként ható táplálkozási megoldásokkal lássak el mindenkit, hogy kordában tudja tartani a saját tüneteit. Bizonyos esetekben az étrendi változtatások önmagukban is képesek teljesen megszüntetni a puffadást. Máskor gyógyszeres kezelésre is szükség lehet a diéta mellett. Az orvos segít eldönteni, mi a legmegfelelőbb terv az esetedben, s a pocakod is visszajelzést ad, mi működik a legjobban.

A könyv nem helyettesítheti az orvosi tanácsadást. Nem vagyok orvos, nem állíthatok fel orvosi diagnózist. Még ha valaki egy az egyben fel is ismeri a saját puffadásának fajtáját a könyv alapján, megfelelő vizsgálatok nélkül nem lehet biztos benne, hogy az ahhoz kapcsolódó orvosi diagnózis is helytálló az esetében. Az orvos más információkat is figyelembe vesz, beleértve a családi és személyes anamnézist, a vérvizsgálatok eredményét, és egyéb, esetleg fennálló tüneteket, hogy megállapítsa, van-e esetleg más lehetséges oka is a puffadásnak azon kívül, ami(ke)t a könyvben felvetek. Egy jó gasztroenterológus a saját súlyát éri aranyban. Mindenki keressen magának egyet – és ha megtalálta, ragaszkodjon is hozzá.

Végül, ha a puffadást az alábbi tünetek bármelyike kíséri, azonnal orvoshoz kell fordulni:

- vér a székletben

- nyelési nehézség

- visszatérő hányás

- néhány kilót meghaladó, nem szándékos fogyás

- tápanyaghiány, ideértve a vérszegénységet (anémiát)

- hirtelen jelentkező, étrendi változtatáshoz nem köthető szorulás

- láz

- sárgaság (a bőr és a szemfehérje sárgára színeződése)

- egyenletesen felfúvódott „terheshas”, ami ébredéskor és/vagy üres gyomor esetén is fennáll (más szóval, semmilyen körülmények között nem lesz laposabb)

- kitartó, túlzott mértékű csuklás

Most, hogy mindenki készen áll kinyomozni, hogyan szabadulhat meg egyszer s mindenkorra a puffadt pocakjától, térjünk át a 2. fejezetre, ahol vár a nyelvhasználati útmutató és a diagnózishoz vezető kérdéssor!

2.

A könyv használata,
és kérdőív a diagnózishoz
(Ne hagyd ki!)

HA EZT A KÖNYVET OLVASOD, a puffadás miatt bizonyára válaszokra van szükséged. Ezekhez a leggyorsabb út azokon a fejezeteken át vezet, amelyek legnagyobb valószínűséggel vonatkoznak rád. Hogy a megfelelő irányba indulhass el, összeállítottam egy kérdéssort, ami segít azonosítani a lehetséges okokat, amelyek leginkább egybevágnak puffadásod sajátos tüneteivel, és javaslom is, hogy a kérdőív eredményeként kapott fejezeteket olvasd először. Amint az egyik fejezetben ráismersz a konkrét puffadástípusra, amivel küzdesz, továbblapozhatsz a 4. részre, hogy többet tudj meg a rostok szerepéről a puffadás kezelésében, az adott puffadástípusra javasolt terápiás étrendről, és az étrend-kiegészítőkről, amelyek esetleg segíthetnek – vagy árthatnak.

Egy másik, közvetettebb megközelítés az lehet, ha azonnal a fejezeteknek azokhoz a részeihez lapoz az ember, amelyek leírják, milyen érzés az adott állapottal járó puffadás, és ezeket egymás után olvassa el, míg meg nem találja, ami mintha pontosan róla szólna. Ezután azt a fejezetet az elejétől, teljes egészében elolvassa, mielőtt a 4. részre térne rá.

Aki dietetikusként vagy más klinikai szakemberként az önképzés jegyében olvassa a könyvet, jobb, ha szövegkiemelőt ragad, és az elejétől a végéig átrágja magát rajta. Érdemes figyelni a kérdőívben szereplő kérdések típusaira, hiszen ezek fontos információmorzsákkal szolgálhatnak nyomozómunkánkhoz, és érdemes tanulmányozni minden fejezetben a puffadások típusának leírását; így könnyebb beazonosítani mindegyik egyedi jellemzőit, s gyorsan felismerni, amikor elénk kerülnek.

Érteni a szakzsargont

Sok kifejezést használok a könyv lapjain az emésztőrendszer különböző részeinek, és, khm, produktumainak leírására. Szánjunk hát rájuk egy percet, hogy biztosan ugyanazt értsük az egyes szakszavakon.

- A széklet, nagydolog és kaki/kaka szavakat váltakozva használom a szilárd emésztési végtermék, vagyis az ürülék megnevezésére. Ez az, ami az ember végbélnyílásán távozik.

- Az ürítés kifejezést felváltva használom a kakálás és a nagydolog elvégzése kifejezésekkel.

- A bél/belek kifejezéssel az egész bélrendszerre utalok – a vékony- és a vastagbélre egyaránt.

- A has és a pocak ugyanazt jelenti a szövegben, a test teljes középső részére utalok vele, az emésztésben részt vevő szervek otthonára. Kívülről nézve a has a szegycsont alatt kezdődik, és egészen az ágyék területéig tart.

- A bélgáz, flatulencia és szellentés szavakat váltakozva használom a végbélnyíláson távozó gáz megnevezésére. Úrihölgyek szélként is szoktak utalni rá.

- A hasi tágulat, felfúvódott és felfúvódás kifejezésekkel egyaránt a derékbőség növekedésére utalok, ez az a jelenség, amikor az ember hasa a laposabb, üresebb állapothoz képest kidudorodik. Emiatt kell kigombolni a nadrágunkat, amikor fel vagyunk puffadva.

- A széklettel telt vastagbél azt a helyzetet írja le, amikor olyan sok bélsár gyűlik fel a vastagbélben, hogy teljesen kitölti, tulajdonképpen egészen a vékonybél kezdetéig. A könyvben a széklettel telt vastagbél és a beszorult kifejezések váltakozva szerepelnek.

És most jöjjön az anatómia. A puffadás és/vagy a fájdalom helye gyakran árulkodó lehet az eredetét illetően, ezért a következő oldalakon ábrákat mutatok, amelyek segítenek eligazodni az emésztési drámában részt vevő szervek között, és megmutatják az elhelyezkedésüket is. Először is, a hasat négy kvadránsra osztjuk: a jobb felső és alsó, és a bal felső és alsó területre. A jobb és a bal az olvasó jobb és bal oldalát jelenti, vagyis a feliratok valójában megcserélve jelennek meg az ábrákon (hiszen a modell velünk szemben helyezkedik el). A kvadránsokat az orvosok gyakran használják, amikor a hasi fájdalom és diszkomfort helyét írják le.

A következő ábra a gyomor, a vékonybél és a vastagbél körvonalait mutatja; a kitöltésnek köszönhetően nagyjából látni lehet, hol helyezkednek el a külső tájékozódási pontokhoz képest. Ahogy látható, a gyomor meglehetősen magasan van – rögtön a bordakosár alatt, egy kicsit balra (a képen a modell bal oldalán látható, ami az olvasónak jobbra van, hiszen szemből nézzük az ábrát). A vékonybél pontosan a has közepén helyezkedik el, a vastagbél pedig meglehetősen szétterjed: Egy része a has közepén helyezkedik el a köldök alatt, de egyes részei fel-le kígyóznak a hasüreg pereménél, keresztben áthaladva a vékonybél fölött.

Aki kicsit rozsdásnak érzi tudását arról, mit is csinálnak az egyes szervek, az alábbi lista segít leporolni az ismereteket. Sokkal több szó esik minderről a későbbi fejezetekben, amikor elmagyarázom, egyenként milyen szerepet játszhatnak a különböző puffadástípusokban.

- NYELŐCSŐ: Ez a cső továbbítja a lenyelt ételt a gyomrunkba. Gyűrűszerű záróizom választja el a gyomortól, ami kinyílik, hogy beengedje a táplálékot.

- GYOMOR: Az ételt tároló és pépesítő kamra, ami folyékonnyá alakítja az elfogyasztott ételeket, hogy továbbhaladhassanak az emésztés útján. A varázslat sav és erős izom-összehúzódások segítségével történik. Ha kívülről megtapintjuk a hasunkat, a gyomor a teteje felé, kicsit balra van, közvetlenül a szegycsont alatt, a köldök fölött.

- GYOMORKAPU: Izmok alkotta átjáró, ami a gyomrot az emésztőrendszer következő szakaszától, a vékonybéltől választja el.

- VÉKONYBÉL: Az a bélszakasz, ahol az emésztés nagyja és a tápanyagok felszívódása zajlik. Ide áramló vagy itt előállított enzimek bontják az ételt alkotóelemeire, hogy a bél felszívhassa. A hasat kívülről tapintva a vékonybél legnagyobb részét közvetlenül a köldök mögött és alatt találjuk, elöl, középen.

- VASTAGBÉL: Orvosi szakszóval colon, ide érkezik a rost és a salakanyagnak számító maradék, az emésztetlen étel a vékonybélből. Több billió baktérium él a vastagbélben, táplálékuk mindaz az emésztetlen étel, ami eljut idáig. A vastagbél sejtjei felszívják a vizet és némi sót, hogy megfelelően hidratált maradjon az ember, itt lesz a pépes salakanyagból formáltabb széklet. Kívülről tapintva a hasat, a vastagbél az alsó, középső részen található a köldök alatt, innen kanyarog a has alsó felén, bal felé a köldök fölé, s ott jobbra fordulva végighalad a hasüregben, végül lefelé kanyarodik a has jobb oldalán. Ha segítség kell az elképzeléséhez, a következő ábra segít.

- VÉGBÉL: A vastagbél 15-20 cm hosszú, egyenes, végső szakasza, a széklet itt várja az ürítést.

- ÁNUSZ: Ez az erős, gyűrűszerű (szfinkter) záróizom a vastagbél végén található, összeszorul, ha vissza kell tartani a székletet, és ellazul, amikor készen állunk megszabadulni tőle. Szándékosan is össze tudjuk szorítani. Az általános iskolában valószínűleg mindenki a feneke lyukának hívta. (Sokan talán még most is!)

Ezek a szervek mind szerepelnek a következő ábrán, hogy mindenki el tudja képzelni, hogyan helyezkednek el egymás mellett, és hol találhatók az olyan ismerős tájékozódási pontokhoz képest, mint a szegycsont, a bordakosár és a köldök.

A puffadásszelídítő kérdőíve

Ezt a kérdőívet gasztroenterológus kollégámmal, dr. Eric Goldsteinnel együttműködve fejlesztettem ki, annak a nyomozási folyamatnak egyszerűsített változataként, ami a rendelésünkön zajlik le, valahányszor új, puffadásról panaszkodó páciens érkezik hozzánk. Aki ellátogat a rendelőmbe, annak különféle, az alábbiakhoz hasonló kérdéseket teszek fel, hogy először is beazonosíthassam, az emésztőrendszer melyik szakasza felelhet a puffadásért, majd leszűkítsem a legvalószínűbb egy vagy két lehetőségre. Bár ez a kilenckérdéses kvíz természetesen nem tér ki az összes létező orvosi okra, mindenképpen segít, hogy figyelmünket a legvalószínűbb lehetőségek közül néhányra irányítsa.

Két puffadásfajta, ami betegséggel – a cöliákiával és a hasnyálmirigy-elégtelenséggel – összefüggésben kialakuló felszívódási zavar eredménye, nem szerepel a kérdőívben. Ennek az az oka, hogy a két betegség valamelyike miatt kialakuló puffadás gyakran háttérbe szorul több, jóval nyugtalanítóbb tünet mellett: bőséges (furcsa szagú) hasmenés; hasfájás; jelentős mértékű, nem szándékos fogyás; indokolatlan vitamin- és vashiány. Ha ez ismerősen hangzik, időpontot kell kérni egy gasztroenterológustól, és amíg a rendelőjébe kapcsolják a hívást, egyenesen a 10. fejezethez kell lapozni. Ha a 10. fejezet mégsem illik a helyzetre, a 8., a SIBO-ról szóló fejezet a következő lépés, még a kérdőív előtt.

Útmutató a kérdőív kitöltéséhez

1. Olvass el minden kérdést, és döntsd el, melyik választási lehetőség(ek) a legigazabb(ak) a saját puffadásodra. Ha a kérdés lehetővé teszi, több választ is megjelölhetsz.

2. Minden válasz sorában egy vagy több üres kör látható. Színezd ki az összes üres kört a kiválasztott lehetőség(ek) mellett.

3. Minden kérdésnél igaz, hogy ha nincs olyan válasz, amit igaznak érzel, vagy egyszerűen bizonytalan vagy, annál a kérdésnél hagyd üresen a köröket. Ne jelölj meg olyan választ, ami csak közelít ahhoz, amit tapasztalsz, és nem a pontos leírása.

4. Ha készen vagy a kérdőívvel, számold meg, az A-tól H-ig jelölt oszlopokban hány beszínezett köröd van, és írd a számot az oszlopok alján lévő összesítő négyzetbe.

5. Jegyezd fel, melyik oszlopoknál jött ki a legnagyobb szám. Az ennek megfelelő diagnózist és fejezet- vagy oldalszámot a kérdőív után található megoldási kulcs adja meg. Azzal a fejezettel/szövegrésszel kezdd az olvasást, ami a legtöbb tünetednek megfelelő diagnózishoz tartozik.

6. Miután elolvastad az első helyre sorolt fejezetet/szövegrészt, és úgy érzed, nem írta le pontosan azt a típusú puffadást, amit tapasztalsz, folytasd a második legtöbb pontot kapó diagnózis fejezetével/szövegrészével. (És így tovább.)

7. Ha a tünetek alapján a pontjaid viszonylag egyenletesen oszlanak el több, különböző típusú puffadás között, és ezek között van gyomorban és belekben eredő puffadástípus is, a SIBO-ról szóló 8. fejezettel kezdd az olvasást. Ha annak leírását nem érzed igaznak, talán több más, magas pontszámot kapó fejezetet is el kell olvasnod, hogy megtaláld azt a diagnóziskombinációt, ami a legismerősebbnek tűnik. (És olvasd el a következő alfejezetet a tipikus puffadáskombinációkról, ez is segíthet.) Remélhetőleg az adott típusú puffadás nagyon részletes és beazonosítható leírása, ami minden fejezetben/szövegrészben megtalálható, segít leszűkíteni a lehetőségeket, még ha a kérdőív eredménye kicsit bizonytalan is lett.

A különféle puffadások gyakori kombinációi

Az alábbi kérdőívet úgy alkottam meg, hogy segítsen beazonosítani a puffadás legvalószínűbb okát a tíz leggyakoribb lehetőség közül. Azonban fontos beszélni arról is, hogy a felvázolt okok nem zárják ki kölcsönösen egymást. Ez azzal magyarázható, hogy egy adott egészségügyi probléma az emésztőrendszer több részét is érintheti. Ha a puffadás egyik konkrét leírása nagyon igaznak érződik, de valahogy mégsem teljes a kép, érdemes megfontolni a lehetőséget, hogy talán több probléma okozza a tüneteket. Hasonlóképpen, ha az ajánlásokat követve foglalkozol egy bizonyos puffadástípus kezelésével, s a jelentős javulás ellenére még mindig nem olyan jó a helyzet, mint remélted, javaslom, töltsd ki újra a tesztet, csak a megmaradt tünetekre koncentrálva, hátha egy második puffadástípus jön ki győztesen.

Érdemes átolvasni az orvosi problémák gyakori kombinációit, amelyek dupla puffadást eredményezhetnek, hátha ismerősnek tűnik valamelyik a vonatkozó fejezetek átolvasása után:

- GASZTROPARÉZIS (3. FEJEZET) ÉS SZORULÁS (7. FEJEZET): Néha az emésztőrendszer idegeinek problémái miatt az egész emésztőrendszer lassított felvételként működik. A lassan kiürülő gyomor puffadást és az emésztőrendszer felső szakaszát érintő tüneteket okoz, mint a hányinger, a savas reflux vagy a hányás, a lassan kiürülő vastagbél pedig az alsó szakaszokhoz kapcsolódó tüneteket eredményez, mint a szellentés, a szorulás és a görcsös fájdalom.

- A HASIZOM ÉS A REKESZIZOM DISSZINERGIÁJA (APD, 3. FEJEZET) ÉS SZORULÁS (7. FEJEZET): Amikor az emésztés során bekövetkező összehúzódásokat és elernyedéseket irányító simaizmok nem működnek együtt megfelelően, ez a hiba befolyásolhatja az emésztőrendszer korábbi vagy későbbi szakaszaiban részt vevő izomcsoportokat, vagy akár mindkettőt. Az APD-vel küzdő emberek hajlamosak a szorulásra is a medencefenék diszfunkciója (PFD) miatt, így az ember mindkét probléma tüneteit tapasztalhatja: „terheshasnak" tűnő puffadást evés vagy ivás után, kombinálva igen ritka nagydologgal és alhasi diszkomforttal, hiszen a belek nem tudnak teljesen kiürülni.

- CÖLIÁKIA (10. FEJEZET) ÉS SZÉNHIDRÁT-INTOLERANCIA (9. FEJEZET): A cöliákia okozta gyulladás károsítja a bébolyhokat, vagyis azokat az ujjszerű nyúlványokat, amelyekkel a vékonybél ki van bélelve. Mivel a bélbolyhok végződései termelik azokat az emésztőenzimeket, amelyek segítik bizonyos cukrok felszívódását, a frissen diagnosztizált cöliákiások lehet, hogy nemcsak a gluténtól, hanem – az átmeneti laktózintolerancia miatt – a tejtermékektől és/vagy a cukrosabb ételektől is puffadnak. A laktóz- és cukorintolerancia néhány hónapnyi gluténmentes diéta mellett helyreáll, amint a bél meggyógyult.

- SZORULÁS (7. FEJEZET) ÉS SIBO (8. FEJEZET): Ha a vastagbél renyhesége krónikus szorulást okoz, előfordulhat, hogy magasabb szakaszon, a vékonybél működésében is van némi lassúság. (Léteznek motilitástesztek, amikre orvos tud beutalót adni, hogy kiderüljön, erről van-e szó.) A vékonybél lassú mozgása miatt túlszaporodhatnak ott a baktériumok, különösen, ha probiotikus készítményekkel próbálta az ember helyrehozni a szorulását. Ha az ilyen probiotikus baktériumok túl sokáig időzhetnek a vékonybélben a vastagbél felé vezető úton, könnyen lehet, hogy hosszabb távra is berendezkednek ott.

A kérdőív kiértékelése

Ha jó munkát végeztem, ez a fejezet ígéretes nyomokat tárt fel, amelyek segíthetnek azonosítani a puffadás okát, és megvan a fejezetek ajánlott olvasási sorrendje is. Nincs más hátra, itt az ideje lemerülni az emésztőrendszer mélyére, és megoldani néhány rejtélyt!

II. RÉSZ

GYOMORBÓL SZÁRMAZÓ,
A HAS FELSŐ RÉSZÉBEN
JELENTKEZŐ PUFFADÁS

3.

A „terheshas” ikrei:
Gasztroparézis
és izomműködési zavar

AZ ELSŐ PUFFADÁSTÍPUS, amivel foglalkozunk, a gyomorban ered, abban a szervben, amelynek feladata, hogy az ételt tárolja és feldolgozza. Az elfogyasztott étel a gyomrunkba kerül, ami elfolyósítja, majd apránként átpréseli az alul elhelyezkedő apró, gyomorkapunak nevezett nyíláson. A gyomorkapu a gyomorból a vékonybélbe vezet, itt zajlik ténylegesen a tápanyagok felszívása. A gyomrunk izmos fala összehúzódások és elernyedések hullámai révén pépesíti az ételt, összekeverve tartalmát a feloldást végző savval és enzimekkel. Ezután az izmos fal a gyomorkapu felé préseli a folyékony ételt, így az halad tovább az emésztés folyamatán.

De ha a gyomor működését irányító idegek és egyéb sejtek nem megfelelően egyeztetik össze tevékenységüket, abból két, jól elkülöníthető puffadásfajta származhat. Mindkettő gyorsan alakul ki evés után, és minél nagyobb mennyiségű ételt fogyasztottunk, annál rosszabb a puffadás. Mivel a felpuffadt has oka mindkét esetben az étellel terhes gyomor, ennek a kategóriának a „terheshas” nevet adtam.

Gasztroparézis (gyomorürülési zavar)

Ha szilárd ételt fogyasztunk – vagyis olyat, amit meg kell rágni, nem úgy, mint egy levest vagy smoothie-t –, a gyomorból az étel legalább 65 százalékának ki kellene ürülnie két óra elteltével, és legalább 90 százalékának négy óra elteltével. A gyomor ürülésének sebességét a „pacemaker” sejtek szabályozzák, amiket egy sor különböző dolog indít be: a gyomor falának feszülése, ha étkezés után tele van, valamint különböző jelek az idegek és hormonok hálózatából szerte a tápcsatornában. De bizonyos esetekben a gyomor pacemaker sejtjei nem működnek normálisan, emiatt késve ürül ki a gyomor, és ezt hívjuk gasztroparézisnek.

A gasztroparézis a népesség nagyjából 2 százalékát érinti, nőknél gyakrabban fordul elő, mint férfiaknál. Sok esetben ismeretlen az oka, de gyakran vírusfertőzés után kezdődik; ezt hívjuk posztinfekciózus gasztroparézisnek. Lehet például, hogy a gasztroparézis tüneteit azután tapasztalja az ember, hogy helyrejött egy ételmérgezés vagy gyomor-bél hurut („gyomorinfluenza”) után. A gasztroparézis az 1-es és 2-es típusú diabétesznek is gyakori szövődménye, az ilyen esetekben a tápcsatorna idegeinek károsodása okozza, ami a krónikusan magas vércukornak tudható be. Egyes gyógyszerek szintén kiválthatnak gasztroparézist, ideértve az injekció formájában adagolt, GLP-1 receptor agonistának nevezett diabéteszgyógyszereket; ilyen például a Byetta (exenatid), a Victoza (liraglutid) és a Trulicity (dulaglutid). A gasztroparézis kialakulhat bizonyos műtétek következtében is, amely során egy fő emésztőrendszeri ideget elvágnak a vagotómiának nevezett eljárás során.

Milyen érzés a gasztroparézis okozta puffadás?

Akármi is okozza a gasztroparézist, a hatás ugyanaz. A gasztroparézis kiváltotta puffadás jellemzően nem fájdalmas, de a has telinek érződik miatta, és gyakran láthatóan kitágult. Ez a feszülés reggel a legkevésbé észrevehető, és sok esetben még reggeli után sem vészes. De a pocak dudora minden egymást követő étkezéssel nő, ahogy halad a nap, és a helyzet általában láthatóan romlik nem sokkal ebéd után. A puffadás éjszaka a legeslegrosszabb – különösen azoknál, akik viszonylag sokat vacsoráznak.

Bár a gasztroparézissel küzdők számára általában a reggel a legjobb időszak, előfordulhat, hogy időnként mégis láthatóan kitágult hassal ébred az ember, különösen, ha kiadós, zsíros és/vagy késői vacsorát fogyasztott előző este. A gasztroparézises pácienseim gyakran számolnak be arról, hogy úgy érzik, az étel „csak úgy megül ott” evés után, mintha „tégla” lenne a hasukban. Gyakran tapasztalnak gyomorégést vagy a savas reflux egyéb tüneteit, például böfögést vagy a savas gyomortartalom kis mennyiségben való felöklendezését böfögéskor.

A gasztroparézis okozta puffadást szinte mindig étvágycsökkenés és korai eltelés kíséri, vagyis az ember kis mennyiségű étel elfogyasztása után is nagyon telinek érzi magát. A gasztroparézises pácienseim szinte soha nem éhesek; gyakran csak azért esznek, mert a napszak miatt tudják, hogy kellene. Gasztroparézis esetén az ember könnyedén kibír öt-hét órát étkezés nélkül, és még csak nem is éhes. Vacsorára gyakran már egyáltalán nincs étvágya a napközbeni néhány kisebb étkezés után. Az ember néha azt a furcsaságot is tapasztalhatja, hogy egyszerre gyenge az éhségtől, s mégis fizikailag túl telinek érzi magát ahhoz, hogy egyen. Ennek oka az elcsúszás az evés és a tápanyagok tényleges felszívódása között a vékonybélben. Más szóval, a vércukorszint alacsony marad, míg a lassú gyomor ráérősen átengedi tartalmát a vékonybélbe, ahol felszívódhat.

A hányinger is nagyon gyakori gasztroparézis esetén, akár hányás is előfordulhat. A hányás gyakran este, vacsora után következik be, illetve éjszaka (felébresztve az embert álmából), vagy reggel azonnal felkelés után. Gyakran pár órával egy zsíros étkezés (a steakvacsora meglehetősen gyakori kiváltó ok), vagy nagyon nagy adag rostdús étel – például saláta vagy egy vödör mozis popcorn – elfogyasztása után következik be. Valójában a gasztroparézis egyike annak a kevés puffadási oknak, amit hányás kísér.

A gasztroparézisre jellemző puffadás általában nem jár felesleges gázképződéssel (szellentéssel) vagy gázosodás okozta fájdalommal. Jellemzően kellemetlen teltségérzetként írják le, de önmagában nem jár egyértelmű fájdalommal.

Előfordul, hogy a gasztroparézistől szenvedők nem szándékosan fogynak vagy híznak.

Súlyos esetekben az étvágy annyira lecsökkenhet, hogy az ember végül csak nagyon keveset eszik, és jelentősen veszít a súlyából rövid idő alatt. Kevésbé súlyos esetekben még akár egy kicsit hízhat is. Ennek oka, hogy olyan ételeket választ, amelyeket könnyebb megemészteni, és kevésbé puffasztanak. Például lehet, hogy az ember rájön, hogy salátaevés után szörnyen érzi magát – ennek sok idő kell, hogy elhagyja a gyomrot –, ezért inkább olyasmit eszik, mint a kenyér, a rizs, a burgonyapüré és a tészta, amelyek hamarabb kiürülnek a gyomorból. Így nő a napi kalóriabevitel, és jön vele a hízás.

Néha a gasztroparézis hátterében rejlő ok kihat az emésztőrendszer egyéb részeire is, lassú motilitást eredményezve nemcsak a gyomorban, hanem a vékonybélben vagy a vastagbélben is. Ezekben az esetekben a gasztroparézis okozta, gyomorból eredő puffadást szorulás kiváltotta puffadás is kísérheti, ami a belekből ered.

A gasztroparézis diagnosztizálása

Gyomorürülési idő vizsgálata

Ha az orvos gasztroparézisre gyanakszik a fenti tünetek leírása alapján, általában elrendeli a gyomorürülés izotópos vizsgálatát, amit gyomorürülési szcintigráfiának is neveznek. Ezt tartják a diagnózis legjobb módszerének.

A gyomorürülési időt általában egy kettő-négy órás teszt keretében vizsgálja radiológus, a vizsgálat azt méri, mennyi idő, amíg egy standard adag étel vagy folyadék elhagyja a gyomrot. A gyomor ürülési sebességét rendszeres időközönként összehasonlítják a normál tempóval, elemezve, hogy az elfogyasztott étel mekkora százaléka marad a gyomorban. Ha a normális mennyiségnél nagyobb adag étel marad a gyomorban a vizsgálat végére, gasztroparézissel diagnosztizálnak. A gasztroparézist súlyosság szerint osztályozzák arra alapozva, az étel mekkora százaléka marad a gyomorban a teszt végére; lehet enyhe, mérsékelt vagy súlyos.

A vizsgálat elején az embernek meg kell ennie egy kis adag ételt – általában zabkását vagy tojást pirítóssal. Az ételbe egy kevés radioaktív anyagot kevernek, hogy a radiológus követhesse mozgását a tápcsatornán át, egy speciális kamerával a hasról készített fotókkal. Nem röntgenes technológiáról van szó. A gyomorürülési vizsgálatot folyadékkal vagy szilárd étellel folytatják, hogy ellenőrizzék a kiürülés idejét mindkét textúrával. Lehetséges, hogy a szilárd táplálékot késve üríti az ember gyomra, de a folyadékot nem, és még amikor mindkettő ürítése is késleltetett, általában a folyadékok akkor is gyorsabban távoznak a szilárd ételeknél.

Bizonyos esetekben, ha az orvos arra gyanakszik, hogy a motilitási probléma az emésztőrendszer más részeit is érinti a gyomron kívül, a teszt kiterjedtebb változatát is elrendelheti, amely az étel tranzitidejét a gyomorban, a vékonybélben és a vastagbélben is vizsgálja. Ez a transzenterális vizsgálat. Ehhez a vizsgálathoz általában körülbelül 6 órát kell tölteni a radiológus rendelőjében az első napon, és aztán a következő három napon napi egyszer visszatérni egy gyors fotóra.

A fent leírt teszteken felül van néhány vizsgálat, amelyek bár nem kifejezetten a gasztroparézis diagnosztizálására valók, hasznosak lehetnek, ha a betegség jelenlétére utaló eredményt hoznak.

Felső tápcsatornai sorozat

A felső tápcsatornai sorozat röntgenfelvételek segítségével vizsgálja, hogyan mozog a folyadék a gyomron át a vékonybél első szegmensébe. A vizsgálat során sűrű, báriumot tartalmazó folyadékot kell lenyelni, a radiológus ennek haladását követi a tápcsatornában, közben képeket készítve. A teszttel nem könnyű diagnosztizálni a gasztroparézist, de segít rájönni, hogy a gyomorkapu problémája okozza-e a késleltetett gyomorürülést már diagnosztizált pácienseknél. Például a vizsgálat kiderítheti, hogy van-e szűkület a gyomorkapu nyílásánál, amin nehezebb átjutnia az ételnek. Ez a gasztroparézis egyik kezelhető, mögöttes oka, mivel az orvosok képesek kitágítani a gyomorkapu nyílását. A felső tápcsatornai sorozat nem fájdalmas, bár arra sokan panaszkodnak, hogy a báriumos folyadék íze és állaga hányingerkeltő; jó eséllyel szorulást is okoz a következő egy-két napra.

Gasztroszkópia (gyomortükrözés)

A gasztroszkópia, vagy más néven gyomortükrözés olyan vizsgálat, amely során az orvos (általában egy gasztroenterológus) egy kamerával felszerelt csövet juttat le a páciens száján keresztül, a nyelőcsövön végigvezetve a gyomorig, hogy belülről is láthassa ezeket a szerveket. A vizsgálat nagyjából tizenöt percig tart, általában bódításban történik.

Bár a gasztroszkópiát nem használják a gasztroparézis diagnosztizálására, néha az egyéb okokból lefolytatott vizsgálat során fény derül olyan jelekre, amelyek miatt felmerül a gasztroparézis lehetősége. Például ha olyan ételre bukkannak az ember gyomrában, ami az előző esti vacsora maradéka, az késleltetett gyomorürülésre utalhat. A megelőző nap éjfélétől ugyanis már nem szabad enni gyomortükrözés előtt, egy normálisan működő gyomornak ez bőségesen elegendő idő arra, hogy kiürüljön. Egy másik jel, amivel a gasztroenterológus találkozhat vizsgálat közben, a gyomor összehúzódásainak hiánya. Mindkét esetben az orvos valószínűleg a gyomorürülési idő vizsgálatát javasolja.

A gasztroszkópia során kiderülhet, ha elzáródott a gyomorkapu, és így nem tud az étel kijutni a gyomorból. Elzáródást okozhat műtéti heg, gyógyult fekély, tumor, vagy akár bezoár, ami emésztetlen dolgokból – például ételből, gyógyszerekből, hajból vagy tejkaramellából – összeálló csomó, amely képes elzárni a gyomorkaput, és így megakadályozni, hogy az étel kijusson a gyomorból.

A gasztroparézis kezelése

A gasztroparézis kezelése általában étrendváltoztatásból és gyógyszeres kezelésből áll, a tünetek súlyosságától függően. Mivel a gasztroparézis minden gyógyszere lehetséges mellékhatásokkal jár, az orvos talán azt javasolja, először étrendváltoztatással próbáld kezelni a tüneteidet. Endoszkópiás és műtéti megoldások is léteznek.

A gasztroparézis gyógyszeres kezelése

A gasztroparézis gyógyszeres kezelését elsősorban prokinetikus szereknek nevezett gyógyszerek jelentik. A prokinetikus gyógyszerek a gyomor mozgékonyságát serkentik, gyakoribb összehúzódásra késztetve azt, hogy gyorsabban kiürüljön, és enyhítse a puffadást, a telítettséget, a gyenge étvágyat, a hányingert, a refluxot és/vagy a hányást. Prokinetikus gyógyszer hatóanyag például a metoklopramid és a domperidon. Az eritromicin és az azitromicin hatóanyagú antibiotikumoknak szintén vannak prokinetikus tulajdonságaik. Ezek a gyógyszerek ritkán csodaszerek gasztroparézis esetén, szinte mindig szükség van étrendváltoztatásra is.

Más gyógyszerek segíthetnek kontrollálni a gasztroparézis tüneteit, különösen a hányingert és a hányást, de az állapot valódi okát nem kezelik. A hányingercsökkentők (antiemetikus szereknek is hívják őket) is ilyenek, bár előnyeiket mindenképpen mérlegelni kell a lehetséges mellékhatások fényében. Egyes hányingercsillapítók szorulást okozhatnak, és akár rosszabbá is tehetik a puffadást azoknál, akiknél egyébként is lassú a motilitás a gyomorban és a vastagbélben, illetve ha valaki „szorulásos puffadástól” szenved (lásd a 7. fejezetet bővebben erről a típusról).

A gasztroparézis étrendi kezelése

A gasztroparézis diétás étrendjét úgy állítjuk össze, hogy segítsen kezelni a tüneteket, nem a betegség meggyógyítása a cél. Ennek az az oka, hogy az étrend nem képes felgyorsítani a gyomor összehúzódásait. De az ételek állaga, mennyisége, zsírtartalma és rosttartalma tényleg képes befolyásolni, milyen gyorsan tudnak ezek kiürülni a lassú gyomorból és eljutni az emésztés következő fázisába.

Válassz lágy, alacsony zsír- és mérsékelt rosttartalmú ételeket kis, jól időzített étkezésekhez

Gondolj úgy a gyomrodra, mint egy turmixgépre, a fejezetben már említettem ezt a hasonlatot. Ha a gyomorturmixnak folyóssá kell tennie az ételt, hogy kiürülhessen, és a turmix nem működik túl jól – mondjuk, pürésítés helyett csak aprítani tud –, milyen ételeket lehetne legjobb eséllyel a leggyorsabban pürésíteni? Fasírt vagy egy zsíros steak? Sült céklasaláta vagy nyers fodroskel-saláta? Gyümölcssmoothie vagy egy nagy tál friss ananász? Egy tál tejbegríz vagy egy tál popcorn? Mogyoróvaj vagy egy marék egész földimogyoró?

A gyomorba érkező étel textúráján rengeteg minden múlik, ha arról van szó, mennyire gyorsan tudja kiüríteni lusta szervünk. Ezért az étel textúrája, amit eszel, meghatározza, mennyire érzed magad puffadtnak az elfogyasztása után. Bármi segít, amivel előre fel tudod dolgozni az ételt, mielőtt lenyeled, mivel ez csökkenti az étel részecskéinek méretét, különösen a rostokét, és így gyorsabb folyósítani őket. Többek közt az alábbi tippeket szoktam adni a pácienseimnek:

- Válassz főtt zöldségeket nyers helyett – sokkal könnyebb rágással pépesíteni, és gyorsabban felbomlanak a gyomorsavval találkozva.

- Ha nyers gyümölcsöt eszel, válasz puha, érett, hámozott darabokat, a lehető legkevesebb maggal.

- Fogyassz nagy adag rostdús ételt leves, smoothie és/vagy lé formájában, például gyümölcsökből, leveles zöldségekből, vagy bármilyen terményből, aminek van bőven héja, húsa és magja. Ezeket egészben nehéz lenne feldolgozni – nyersen vagy főve egyaránt –, különösen méretes adagokban.

- Válasz finomabb textúrájú teljes kiőrlésű termékeket, például teljes kiőrlésű lisztekből készült gabonapelyheket; instant zabkását; teljes kiőrlésű lisztből készült palacsintát vagy gofrit; vagy világos/puha teljes kiőrlésű szendvicskenyeret. A teljes kiőrlésű liszt finomabb szemcséi gyorsabban haladnak át a gyomron, mint a rágni való, egészben főtt gabonák, mint a búzaszem, a zabtöret vagy az árpagyöngy.

- Legyenek alacsony rosttartalmú, finomított gabonák vagy keményítős szénhidrátfélék is az étrendben, ha a túl sok teljes kiőrlésű termék fogyasztása fokozza a puffadást; ilyen a fehér rizs, a hámozott burgonya, a tészta és a fehér kenyér.

- Babféléket inkább ne egészben, héjastul, hanem pürésítve fogyassz, például hummuszként vagy zsírszegény sült babként.

- Egész magok vagy diákcsemege helyett inkább mogyoróvajat vagy más magvajat egyél.

- Lágy, nedves, alacsony zsírtartalmú fehérjeféléket válassz, például tojást, halat, tengeri herkentyűket, tofut, zsírszegény tejtermékeket és szárnyast a zsírosabb, rágósabb fehérje helyett, mint a steak, az oldalas, a bárányhús, vagy bármi olajban sült.

- Vágd apróra az ételt, és rágd meg nagyon alaposan.

A 12. fejezetben részletesen, alaposan tárgyalom a gyomor- és bélkímélő étrendet, aminek célja, hogy kezelje a gasztroparézis okozta puffadást. Listát közlök a legjobb textúrájú és a legproblémásabb állagú ételekről kategóriánként. Lesznek ételötletek és receptek is. Ha elolvastad ezt a fejezetet, előrelapozhatsz néhány praktikus tanácsért arról, milyen ételeket tegyél étrended alapköveivé, és mik okozhatnak problémát.

Az étel állaga mellett az egyszerre elfogyasztott mennyiség is befolyásolja, mennyire puffad fel, akinek gasztroparézise van. A napi négy-öt kis étkezés jobb érzés, mint a három nagy főétkezés. Bár a régimódi tanács szerint gasztroparézis esetén hat-nyolc alkalommal kell enni, soha nem találkoztam olyan gasztroparézises pácienssel, aki öt miniétkezésnél többet bírt volna; akikkel én dolgoztam együtt, azok között a napi négy alkalom a leggyakoribb. Ennek oka, hogy a legtöbb betegnek biztosan szüksége van négy órára még a szűkösen adagolt, megfelelő állagú ételek között is, hogy a gyomruk kiürülhessen, s így kényelmesen ehessenek újra.

Az étkezések időzítése fontos szerepet játszik a gasztroparézis miatti puffadásban. Ha reggel ébredés után képes vagy azonnal enni, egyél is. Így jobban el tudod osztani a nap folyamán a többi étkezést, hogy ne minden egy szűkös időtartamba szoruljon. Éppen ez a felhalmozódás járul hozzá az egyre romló puffadáshoz.

Vagyis aki 6.30-kor ébred, de nem reggelizik 10.30-ig, az kihagyott egy lehetőséget, hogy egy egész étkezésnyi tápanyagot erőltessen magába – ráadásul egy olyan étkezéssel, amit legnagyobb eséllyel még tolerál a gyomra, hiszen éjjel hosszabb ideje volt kiürülni. Plusz a legtöbb embernek reggel a legjobb az étvágya, és a nap előrehaladtával lankad.

Ha felpuffadva vagy émelyegve ébredsz, vagy már reggelente hánysz, valószínűleg túl sokat eszel vacsorára és/vagy túl későn. Ebben az esetben próbálj hagyni teljes három- vagy négyórányi evés nélküli időt lefekvés előtt, és keresd a módját, hogyan hozhatod az evést korábbi napszakokra – akár úgy, hogy korábbi időpontokban eszel, de akkor egy kicsit többet, vagy beiktatsz egy kisétkezést vacsora előtt, hogy kevesebbet tudj vacsorázni.

ÉTRENDMINTA EGY NAPRA GASZTROPARÉZIS ESETÉN

REGGELI: 6.30–8.00

FÉL EBÉD: 11.00–12.00

MÁSIK FÉL EBÉD (VAGY KISÉTKEZÉS): 15.00–16.00

KIS VACSORA: 19.00–20.00

Ha vacsora után még édességre vágysz, legjobb, ha nem sokkal vacsora után eszel desszertet – mondjuk, 21.00 körül –, inkább, mint közvetlenül lefekvés előtt. Így kisebb az esélye, hogy savas refluxot – sőt akár hányást – tapasztalsz, amikor lefekszel aludni. A zsírszegény folyadékok és a pürésített állagú ételek mindig jobbak, mint a szilárd falatok. Például egy csésze forró kakaó, 170 gramm zsírszegény joghurt vagy kefír, lágy gyümölcsös jégkrém, almaszósz, zsírszegény puding és gyümölcszselé. Több ötletet találsz a 12. fejezetben.

Aki úgy is puffadással kínlódik, hogy odafigyel a textúrákra és az étkezések időzítésére, az próbát tehet még néhány trükkel. Egy módszer, ami jól működik a pácienseimnél, a szilárd és folyékony ételek váltogatása a nap folyamán. Mivel a szilárd ételből álló étkezésnek kicsit hosszabb ideig tart kiürülni, mint a folyékony alapúnak – mint amilyen egy leves vagy smoothie –, ha a szilárd étkezést folyékony követi, azzal lehetőséget adunk a gyomrunknak utolérni magát a következő darabos étel előtt. Ha reggelire szilárdat eszünk – például tojást és pirítóst –, akkor érdemes folyékonyat ebédelni, például levest, és így tovább. Vagy kezdheted a napot folyadékkal – mondjuk, gyümölcsös fehérjesmoothie-val –, s követheti a darabos ebéd – például egy fél pulykahúsos szendvics párolt bébirépával. És így tovább.

Ha a napi négy étkezéssel még mindig túlságosan puffadsz, de három kis étkezés kevés az egészséges testsúlyod megőrzéséhez és a megfelelő tápanyagbevitelhez, érdemes próbát tenni mégis a három étkezéses napirenddel, és megtámogatni tápanyagokkal dúsított, nem rostos italokkal, hogy behozz valamennyit a lemaradásból. Sok gasztroparézises sok vizet vagy teát iszik, hogy hidratált maradjon, de ezzel értékes helyet vesznek el a gyomorban a tápértékkel rendelkező ételtől. Inkább érdemes megpróbálni különféle nutrienseket csempészni a folyadékokba. Jó megoldás például a fehérjével dúsított kókuszvíz vagy kávéital, gyümölcsízű fehérjepor vízzel keverve, vagy étkezéssel felérő levek vagy fehérjeitalok kortyolgatása (pl. Isopure) a nap folyamán. Ezek bármelyikét le is lehet fagyasztani pálcikás jégkrémnek, hogy étkezések közti finomságként együk, vagy jégkockának, amit a sima vízbe tehetünk.

A gasztroparézis általában nem javul csak úgy magától – bár természetesen vannak kivételek, és a betegek gyakran tapasztalják, hogy a tüneteik súlyossága hullámzik. Éppen ezért, amint sikerül kialakítani, milyen ételeket válassz, és hogyan időzítsd az étkezéseket a gyomor- és bélkímélő étrend keretében, hogy jól tudd érezni magad, készülj rá, hogy hosszú távon megtartod a kialakított étkezési mintázatot.

Diabétesz esetén fontos a vércukorkontroll

Az extrém magas vércukorszint, vagyis a hiperglikémia lelassíthatja az 1-es vagy 2-es típusú diabétesszel élőknél a gyomor kiürülési idejét. Egy akut hiperglikémiás epizód – például amikor a vércukor kiugrik 11,1 mmol/l-re vagy magasabbra – már önmagában lelassítja a gyomor kiürülését. (Összehasonlításképp a normál vércukorszint egy órával evés után 8,6 mmol/l; két órával étkezés után mérve 7,8 mmol/l). Ezek az akut vércukorkiugrások akkor fordulhatnak elő, ha az ember elfelejti bevenni a diabéteszgyógyszerét, beadni az inzulinját, vagy nem megfelelő adagot vesz/ad be. De ha a gyógyszerezéssel minden rendben, még akkor is hiperglikémiát okozhat, ha egyszerre viszonylag nagy adag cukrot és/vagy keményítőt fogyasztunk – például ha gyümölcslevet vagy üdítőt iszunk, sütit vagy kekszet eszünk egy bulin, megdézsmáljuk a gyerekek halloweenkor gyűjtött édességét, amikor alszanak, vagy ha magas szénhidrát- és cukortartalmú ünnepi menüt eszünk édes teával, zsemlével, burgonyapürével, töltelékkel, áfonyaszósszal és pekándiós pitével. Akinél elő szokott fordulni gyors vércukor-emelkedés, segíthet, ha a a vércukorra gyakorolt hatást tompító, fehérje- és zsírtartalmú ételeket is fogyaszt a szénhidrátdúsak mellé; kerüli a cukros italokat és gyümölcsleveket; odafigyel a keményítős ételek és édességek fogyasztására.

Korlátozd az orvosilag szükségtelen gyógyszerek és étrend-kiegészítők szedését

A gasztroparézissel küzdőknek csak nagyon visszafogottan szabad orvosilag nem szükséges étrend-kiegészítőket és gyógyszereket szedniük. (Ami azt illeti, egyébként sem létezik olyan gyógynövényes készítmény vagy étrend-kiegészítő, ami felgyorsítaná a gyomor kiürülését.) Ennek oka, hogy a tabletták bevonata nagyon hosszú idő alatt bomlik le a gyomorban. A „lassan felszívódó” gyógyszerek pedig különösen problémásak, mivel ezeknek a bevonatát kifejezetten úgy tervezték, hogy ellenálljon a gyomorban uralkodó savas körülményeknek. Ezek a lassan felszívódó tabletták képesek szűkületet kialakítani a gyomorkapunál, így még inkább késleltetik a gyomor kiürülését. A gasztroparézises betegek esetében nagyobb egy szokatlan akadály, a gyógyszerbezoár kialakulásának veszélye, ami lényegében egy nagy csomó megemésztetlen tabletta összetapadva, úgy elzárva a gyomorkaput, hogy semmi nem tud a belekbe jutni. Ez az elzáródás súlyos hányást okoz, és a helyzetet gyakran csak kórházban lehet megoldani.