DR. TÓTH ANDRÁS

Ősember a
pénztárcámban

© Dr. Tóth András

JÓMÓDÚAK KÖNYVTÁRA 1.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás, a nyilvános előadás, a rádió- és tévéadás jogát, az egyes fejezetekre is.

Kiadja: Efficenter

Negyedik, illusztrált, javított kiadás

Illusztráció: Tóth Tamás

Szerkesztő: Balogh-Czoller Andrea

Tördelte: Alinea Kft.

Budapest, 2014

TARTALOM

Bevezetés

1. Rejtélyek

Életveszélyes a lottón ötöst nyerni

Ki talált kincset?

Miért nem dúsgazdag minden nem dohányzó?

A sötét erő, amely szétszakítja a társadalmat

Milyen a gazdagok szemüvege?

Mit tanultak a gazdagok gyerekkorukban a reggeliző asztalnál?

2. A bennünk élő ősember

Hol maradtak meg az ősemberek?

Testünk egy ősember teste

Ősember a svédasztalnál

3. Neolitikus novellák

A vaddisznó

Nincs hűtőszekrény

Ősi bulik, minden bulik ősei

Indulás délre

Vándorlunk

A mának élünk

A törzs

A törzs egy egység

Munkamegosztás

8 órás munkahét

A bor

Első a presztízs!

4. Egy forradalom, amelyben eladtuk a lelkünket

A lustaság forradalma

Vége a szép, kóborló életnek

Sokan lettünk

Heti 8 óra helyett napi 8 óra

5. A neolitikus forradalom közgazdaságtana

A kamatos kamat feltalálása

Miért érezzük magunkat rosszul a bőrünkben?

6. Történetek fizetésekről

Újabb rejtélyek

Az ősember családi költségvetése

7. Egy lottónyeremény története

A főnyeremény anatómiája

Az ősember nyer a lottón

A beruházások láthatatlan árnyéka

8.fejezet – Szeretek vásárolni

Az ősember vásárol

9. Magán hitelválság

Ősember hitelkártyával

10. Autós történetek

Ősember autót vesz

11. Hogyan vesznek az emberek ingatlant?

Ősember ingatlant vesz

12. Mindenki ősember?

Emberek, akiknek nem az ősember irányítja a pénzügyeiket

Köztünk élő milliomosok

Őrlődő tömegek

Csodák az emberek életében

13. Szeretne-e ősember lenni?

Most akkor boldogít a pénz, vagy sem?

Mi a megoldás a rejtélyre?

14. Eszközök az ősember kezelésére

Milyen módon induljunk neki?

Életünk párja és a pénzügyek

Kivel nem kell megbeszélnünk pénzügyeinket?

A dolog dióhéjban!

15. Céltervezés

Tervezzünk célokat!

Kérdések

16. Életünk egy lapon

Életünk jelentős dolgai

Életre szóló pénzügyi tervezés

17. Ingatlan

Magyarok és az ingatlan

Milyen ingatlanra van szükségünk?

Hogyan válasszunk ideálisan ingatlant?

Példák ingatlanvásárlásra

Az álmok tervekké alakítása

18. Gyerekek

Mikor kerül sokba egy gyerek?

Akarunk-e nálunk élő 30 éves gyereket?

A gyermekeinkkel kapcsolatos költségek tervezése

Pénz, ami több mint pénz

19. Nyugdíj

Az ősember nyugdíjba készül

Út a csirke farháthoz

Fájni fog

A pofára ejtett nemzedék

20. Kiben bízzak? – külső segítség az ősember ellen

A pénzügyi tanácsadók családfája

Ki fizeti a révészt?

Kik azok a függetlenek?

Mit csinál egy pénzügyi tanácsadó?

21. Napi harc az ősemberrel

Hogyan folyik a családi kassza?

Három csupros technika

A gazdagok először maguknak fizetnek

22. Csináljuk meg!

Ajánlott weboldalak

Hivatkozások

BEVEZETÉS

Bevezetés azért van a könyvekben, hogy aki először veszi kézbe, kedvet kapjon hozzá.

E helyett néhány tény:

•  Magyarországon az emberek 95%-a minden hónapban éppen annyit költ, mint amennyit abban a hónapban keresett.

•  Ma jelenleg, ki nem fizetett nagyobb összegű hiteltartozása miatt, több mint egymillió ember van BAR listán.

•  Az ember a leghosszabb életű emlősállat.

•  Azért, mert sok időnk van, minimális arányban félrerakott pénzből is nagyon nagy vagyont képez a kamatos kamat.

•  A világon minden idegenforgalmilag felkapott hely tele van friss nyugdíjas amerikai és japán turistával. Tehát a nyugdíjas kor álmát tömegesen sikerült megvalósítaniuk.

•  A lakosság 2-5%-a képes a pénzzel bánni, így évről-évre gazdagszik. A többiek egyhelyben vergődnek.

•  Mi vagy ki akadályozza meg az emberek többségét abban, hogy pénzügyileg is előrejussanak, és a jómódúak legyenek?

Erről szól ez a könyv.

1. fejezet

Rejtélyek

Az emberek pénzügyeit rejtélyek övezik.

Először is nem láthatók. Az emberek nem beszélnek a pénzügyeikről, titokban tartják, hogy mennyijük van, honnan szerzik, mibe fektetik, és mire költik. A pénz intim dolog. Apukám mondta: „Az ember sose tudja elképzelni, miből képes a másik ember megélni.”

Szerencsére én pénzügyi tanácsadó vagyok, így nekem őszintén elmondják az emberek a pénzügyeiket. Ma már sok év gyakorlás után szemrebbenés nélkül tudom megkérdezni a velem szemben ülőt, hogy mekkora a jövedelme.

Szakmai tapasztalat ide vagy oda – ma is úgy látom, hogy az emberek pénzügyei tele vannak rejtélyekkel.

Életveszélyes a lottón ötöst nyerni

Szociológusok több felmérést is végeztek az Egyesült Államokban, és azt találták, hogy azok 90%-a, akik nagy összegű szerencsejáték nyereményhez jutottak, két év alatt elköltötték a teljes nyereményt. Ráadásul, nem csak ugyanoda jutottak anyagilag, ahonnan indultak, de még mélyebbre süllyedtek az adósságokban. Ez annyira hihetetlen!

A szerencsejátékoknál igyekeznek úgy beállítani a nyereményeket, hogy azok szívfájdítóan nagyok legyenek. Minél nagyobb a nyeremény, annál népszerűbb a szerencsejáték. Sok országban a legnépszerűbb a lottó. Egy átlagos lottó főnyeremény gyakran egy átlagos család teljes életében megkeresett pénz tíz-húszszorosa. El lehet ezt egyáltalán költeni?

Nálunk a lottónyertesek igyekeznek titokban maradni, de sok más országban bevett szokás, hogy a nyertesek vállalják az arcukat. Mindezek alapján azt kell mondani: igen, a legenda igaz! Valóban, a nyertesek nagy része pár év alatt feléli a pénzt! Sőt, volt olyan kirívó eset is, hogy a korábbi nyertes a pénz elszórása után betörő lett!

Én személyesen három lottó ötössel is találkoztam (páratlanul izgalmas ez a szakma). Valóban, a háromból kettő, a nemzetközileg is leírt pályát futotta be: másfél év alatt elverte az egész pénzt – és mondanom sem kell, nem érezték valami remekül magukat. Mert egész más dolog szegénynek lenni, és egész más dolog megismerni a gazdagságot, és utána szegénynek lenni. Érdekes módon a harmadik nyertes nemhogy nem verte el a pénzt, de pár év alatt megduplázta. Viszont ő eleve már gazdag volt, amikor a főnyereményhez jutott, tehát pontosan ismerte, hogyan kell a pénzzel bánni.

Az emberek többsége el sem tudja képzelni, hogyan tudna ennyi pénzt elkölteni, pláne ennyire rövid idő alatt – ezzel szemben tízből kilenc ember esetében ez gond nélkül megtörténik. Honnan ez a váratlan képesség? Ez az egyik rejtély.

Ki talált kincset?

Egy másik rejtély szerint, ha kiválasztunk tíz azonos jövedelmű embert, mondjuk tíz embert egy munkahelyről azonos fizetéssel, akkor közülük lesznek, akik kifejezetten jó módúakká válnak, és lesznek, akik teljesen eladósodnak és elszegényednek. A felületes szemlélő úgy gondolja, hogy az anyagi helyzet a jövedelemtől függ. De ez nem így van. Látható, hogy azonos jövedelem mellett is bármi megtörténhet.

A közvélekedés szerint a legtöbb gazdag azért gazdag, mert örökölte, kapta vagy nyerte a pénzt. A gyakorlatban azonban, mint tanácsadó látom, hogy ez éppen fordítva van. Akik a pénzüket örökölték, vagy egy váratlan üzleti lehetőséggel az ölükbe hullott, akkor azoknak a szerencséseknek a 90%-a ezt a pénzt elveri. Ugyanaz a folyamat játszódik le, mint a lottó nyerteseknél. Ezzel szemben én nagyon sok tényleg gazdag emberrel találkoztam. Ezeknek az embereknek a 90%-a nagyon szegény körülmények közt nőtt fel, és semmiféle anyagi támogatást sem kapott a vagyona felépítéséhez.

Anyukám történész. Ő mesélte, hogy az 1800-as évek első felében a parasztok egy kis része a korszerű mezőgazdasági módszerek bevezetésével nagyon meggazdagodott. Földeket vásároltak fel, nagy gazdaságokat létesítettek. Mindezt látták a falubeliek. Mit mondtak róluk? Azt, hogy elásott kincset találtak…

Ez a történet nagyon jól rávilágít az emberi viselkedés egyik alapvonására. A pszichológusok ezt hívják kognitív disszonanciának. (Ezt a kifejezést feltétlenül jegyezze meg. Ezzel bármelyik társaságban remekül lehet villogni.) A dolog lényege a következő: Mindenki úgy véli, hogy ő maga szuper ember. Ekkor lát valakit, aki jobb, sikeresebb nála (például gazdagabb). Ilyenkor az agy ellentmondást észlel, amelyet azzal old fel, hogy automatikusan magyarázatokat készít arra vonatkozóan, hogy a másik miért rossz, illetve, hogy a sikere csak látszólagos. Például, hogy a másik örökölte, nyerte a vagyonát. Esetleg kincset talált. De leginkább, hogy a másik bűnös úton jutott hozzá. Ezzel szemben mi jók és becsületesek vagyunk, ezért vagyunk szegények.

Mindezek a mentségek arra jók, hogy nyalogassuk lelki sebeinket, és vigasztaljuk magunkat. Abban viszont megakadályoz minket ez a lelki technika, hogy a valódi okokat megtaláljuk, és tényleg meggazdagodjunk. Pedig ebben a könyvben éppen azt a célt tűztem ki, hogy megmutassam ezt a lehetséges utat.

Miért nem dúsgazdag minden nem dohányzó?

Manapság már egyöntetű vélemény, hogy a dohányzás szenvedélybetegség. Nagyapám mesélte, hogy az első világháborúban, a hadifogolytáborban jónéhány katonatársa éhen halt, mert az élelmiszer fejadagját is dohányra cserélte. Egy átlagos dohányos 13 éves korában kezdi a dohányzást, és egy doboz cigarettát füstöl el napjában. A dohányosoknak általában nem okoz anyagi nehézséget a cigaretta árának kigazdálkodása. A dohányosok nem rabolnak bankokat, hogy cigarettát vegyenek. Egy doboz cigaretta ára 1.000 Ft. Így egy átlagos dohányos havi kb. 30.000 Ft-ot költ a szenvedélyére.

A nem dohányzók nem költenek cigarettára. Ezért ez a fenti pénz megmarad. Ha feltételezzük, hogy ezt a pénzt 13 éves koruktól 63 éves korukig félreteszik és befektetik mindössze 8%-os hozammal, akkor a végén 300 millió forinttal kellene rendelkeznie minden nem dohányzónak. Nem kell egy közgazdasági fenoménnak lenni ahhoz, hogy lássuk, a nem dohányzók nem szoktak így meggazdagodni. Sőt, egy átlagos nyugdíjas dohányos (már aki megéri) nem szegényebb, mint egy átlagos nyugdíjas nem dohányzó. Ezek után jogosan merül fel a kérdés: mi az a rejtélyes erő, ami a nemdohányzókat fosztogatja? Mi bünteti őket életük folyamán 300 millió forintra?

Mielőtt lelkesen nekiállnának dohányozni, hogy megmeneküljenek ez elől a sötét fosztogató erő elől, nézzünk általánosabban körbe! A dolog a következőképpen áll: az emberek döntő többsége hosszú távon éppen annyit költ, amennyit keres. Ez így érvényes a kalkuttai szemétdombon gyűjtögetőktől kezdve a nemzetközi csúcsmenedzserekig. De miért?

A sötét erő, amely szétszakítja a társadalmat

A Bibliában, az Újszövetségben nagyon kevés jövendölést mond Jézus. Ezek ritka egyike, amikor, szinte mellékesen, odaveti: „Szegények mindig lesznek köztetek.” (János evangéliuma 12,8.) És valóban, az elmúlt kétezer évben láthattuk, hogy a sokféle társadalom mindegyike a gazdagok/szegények felépítése szerint nagyon hasonló. A vagyoni különbségek minden társadalomban stabilak. Mindig vannak szegények, és mindig vannak gazdagok – és köztük létezik a folyamatos átmeneti réteg.

Az elmúlt 100 évben a társadalmi formációk egy része törekedett arra, hogy mindenki anyagilag is egyforma legyen. A szegényeket anyagilag is támogatták, a gazdagoktól olyan jövedelemadót szedtek, amely az arányosnál több volt, sőt még a vagyonukat is megadóztatták. Néha egészen szélsőségesen alkalmazták ezeket az elveket, például Kínában és a Szovjetunióban. Ennek ellenére, akárhogy, akármit csináltak, mindenütt lettek gazdagok, és mindenütt lettek szegények. Sőt, ha nem nagyon erőszakosan próbálkoztak, akkor azonnal kialakult a Pareto elvnek megfelelő arány: a teljes gazdagság ( a társadalmi vagyon) 80%-a az emberek 20%-ának a kezében került.

Van egy népszerű gondolatkísérlet – amit több helyen, ha nem is tiszta formában, de kipróbáltak a 20. században. Tegyük fel, hogy mindenkitől elvesszük minden pénzét, minden vagyonát. Az egészet egybe összerakjuk, majd ezt mindenkinek azonos mennyiségben kiosztjuk. Már estére lesz olyan, akinek fele annyi lesz a vagyona, mint reggel – és lesz, akinek kétszer annyi. A tudósok állítják, hogy két év alatt – ha mesterségesen nem avatkoznak bele – ismét csak azonos lesz a vagyonok eloszlása, mint korábban.

Mi ez a sötét erő, amely újra és újra szétszakítja a társadalmat? Mi az, ami bármit csinálunk is, újratermeli a gazdagokat és a szegényeket?

Milyen a gazdagok szemüvege?

Másként is meg lehet ezt a kérdést fogalmazni. Miért van az, hogyha egy szegény és egy gazdag embert egyaránt egy fillér nélkül ledobunk egy idegen országba, akkor a gazdag általában rövid idő alatt ismét meggazdagszik, a szegény meg szegény marad? Ezt például a 20. században nagyon-nagyon sokszor láttuk, hiszen a háborúk, üldözések miatt nagyon sok emberen végezték el ezt a „kísérletet”.

Erre a kérdésre a népszerű magyarázat a következő: az ember sok mindent lát, de csak a számára fontos dolgokat veszi észre. Például, ha valaki elhatározza, hogy vesz egy Harley Davidson motort, akkor hirtelen az utcák megtelnek Harley Davidson motorokkal. Miért? A motorok ugyanúgy eddig is ott voltak, csak éppen nem figyeltek rájuk, nem vették őket észre. Azzal, hogy elhatároztuk, milyen motort veszünk, hirtelen fontosak lettek a Harley Davidsonok – ezért mindenütt nem csak látjuk, hanem észre is vesszük.

Ugyanígy a gazdagok megtanultak valamit, amivel gazdagok lehetnek. Ezért ők, bár ugyanazt látják, mint a szegények, észrevesznek valamit, ami képes gazdaggá tenni őket. És valamit ezután másként csinálnak, mint a szegények.

A nagy kérdés most már az: mi az, amit a gazdagok észrevesznek, és mi az, amit a szegények nem? Mit csinálnak a gazdagok másként?

Mit tanultak a gazdagok gyerekkorukban a reggeliző asztalnál?

A dolog még fordulatosabb. Igaz ugyan, hogy a gazdagok jelentős része maga jutott a szegénységből a gazdagságba, ugyanakkor a gazdagok jelentős része képes átadni ezt a vagyont és az ehhez kapcsolódó tudást a gyerekeinek. Valamit megtanulhattak a gyerekek a szüleiktől reggelente, amikor a család megbeszélte a pénzügyeket.

A gazdagodás története azért nem ennyire szép. Ugyanis számtalan példán láthatjuk, hogy ez nem mindig van így, hiszen a gazdag családok gyerekei sokszor hihetetlen tehetséggel képesek elverni szüleik vagyonát. Erre jó példa Jefri herceg, Bruneiben a szultán öccse, aki személyesen 8 milliárd dollárt vert el (ez 1600 milliárd forint!), és kis híján csődbe taszította a világ leggazdagabb országát.

Tehát a gazdagodás ebben az esetben kétesélyes. Van egy rejtélyes tudás, módszer, akármi, ami gazdaggá tette a szülőket. A szülők egy része képes ezt a tudást a gyerekeinek továbbadni, és akkor a gyerekek is gazdagok lesznek. Mások – bár maguk birtokában voltak ennek a titoknak – képtelenek voltak továbbadni, illetve a gyerekek nem voltak képesek ezt a tudást magukévá tenni. Ilyenkor a gyerekeik látványosan nagyot zuhantak – és jutottak az átlagemberek pénzügyi szintjére, vagy akár még az alá. Ugyanaz játszódott le náluk, mint a lottó nyerteseknél.

Megint csak az alapkérdéshez jutottunk! Mi az, ami gazdaggá teszi a gazdagokat, és hogyan lehet ezt továbbadni a gyerekeinknek?

2. fejezet

A bennünk élő ősember

Az utóbbi évtized talán legfontosabb – eléggé csendbe maradt – felfedezése a pszichológiában az, hogy igazából az emberek a szívük mélyén ma is ősemberek. Az emberiség sok százezer éven keresztül ősemberként élt. A férfiak vadásztak, a nők gyűjtögettek, gyereket neveltek. Amerre volt élelem, arra vándoroltak. Ez egy nagyon sokáig tartó életforma-szakasza volt az emberiségnek, amelyhez testünkben és az agyunkban is tökéletesen alkalmazkodtunk.

Ezután következett az emberiség történetének legnagyobb fordulata, amelyet a szakemberek úgy hívnak, hogy neolitikus (újkőkori) forradalom. Ez a fordulat a világ különböző részein különböző időszakokban zajlott le, az időszámításunk előtt 10.000 évtől folyamatosan. Még ma is élnek Isten háta mögötti népcsoportok, ahol még ez a fejlődési stádium nem következett be, ott ma is „ősemberszerű” életmódot gyakorolnak.

Mi a neolitikus forradalom lényege? Az emberek elkezdtek a gyűjtögetés helyett növényeket termeszteni és állatokat tenyészteni. Nem vándoroltak, hanem letelepedtek. Az állatokat bezárták, a betakarított termést pedig folyamatosan beosztották a következő aratásig.

Ezzel a döntéssel azonos területen százszor annyi ember tudott megélni. Azok, akik áttértek az új életmódra, egyszerűen létszámuknál fogva erős többségbe kerültek a megmaradt gyűjtögetőkkel szemben. A neolitikus forradalom előtt az emberiség létszámát kevesebbre becsülik, mint egymillió fő. A neolitikus forradalomnak köszönhetően lett az emberiség a Föld domináns faja, és a létszáma a korábbi tízezerszeresére duzzadt.

Hol maradtak meg az ősemberek?

Ma is vannak a dzsungelek, sivatagok mélyén kisebb csoportok, akik ugyanazt az életmódot igyekeznek folytatni, amelyet az emberiség a nagy fordulat előtt űzött.

A legtöbb ősember azonban nem látható. A legtöbb ősember bennünk él. Ugyanis ez a neolitikus forradalom biológiai-evolúciós szempontból nagyon rövid ideje zajlott le, hiszen biológiai időben számolva tízezer év az csak egy pillanat. A testünk és az agyunk ennyire rövid idő alatt nem tudott alkalmazkodni az új helyzethez. És ez az oka az emberiség szinte minden problémájának: fizikailag, lelkileg és gondolkodásunkban ősemberek vagyunk. Bele vagyunk ma kényszerítve egy gyökeresen más helyzetbe, és valahogyan nem érezzük jól magunkat.

Testünk egy ősember teste

Testünk valamikor teljesen alkalmazkodott az ősember korának követelményeihez. Az egész állatvilágban kiemelkedően hosszan tudunk gyalogolni, és elég jól futunk. Ahhoz vagyunk szokva, hogy sokat gyalogoljunk, fussunk, és a szervezetünk fellázad, ha csak egész nap ülünk. Ezért ma mókás gépeket kell kitalálnunk a konditermekben, hogy azok szimulálják szervezetünknek, hogy most is a vadak után kajtatunk vagy vándorlunk.

Az ősembereknek hol bőségesen volt élelmük, hol hosszú ideig ki kellett bírniuk az éhséget. Ezért az emberi szervezet úgy alkalmazkodott, hogyha sokat lehet enni, akkor vastag hájat növeszt hasunkra, combunkra, amiből szükség esetén hónapokig el lehet élni. Manapság, amikor mindig elég élelem van, a szervezetünk az ősi parancsnak engedelmeskedve folyamatosan igyekszik szép termetes hájat varázsolni mindenkire. Mindebből ma számtalan orvos és szakember remekül megél – megpróbál szembeszállni az ősember korunkból itt maradt szervezetünk alapprogramjával –, segítenek küzdeni az elhízás ellen.