Diana Richardson

Női orgazmus

a tantra szellemében

Diana Richardson

Női orgazmus

a tantra

szellemében

Budapest, 2024

A mű eredeti címe: Tantric Orgasm for Women

Az eredeti mű a Destiny Books gondozásában jelent meg 2004-ben.

A Destiny Books az Inner Traditions International kiadóvállalat kiadói csoportja.

www.InnerTraditions.com

© Szöveg és grafika: Diana Richardson, 2004

© Bioenergetic Kiadó Kft., 2024

Kiadja a Bioenergetic Kiadó Kft.

Felelős kiadó: Schneider Gábor

ISBN 978-963-291-671-2

© Fordította: Esze Dóra

Főszerkesztő: Kajtár-Schneider Krisztina

Felelős szerkesztő: Varga Virág

Borító: Vancsura Olga

Minden jog fenntartva. E mű bármely részének bármilyen módon való másolása, sokszorosítása, közzététele csak a kiadó írásbeli engedélyével történhet.

Valamennyi Osho-idézet az Osho International engedélyével került nyomtatásba.

Ajánlom a nőben élő szerelemnek

Tartalomjegyzék

Köszönetnyilvánítás

Bevezetés

1. A velünk született orgazmuskészség

2. Az orgazmus spirituális élmény

3. Gyönyör, vagy gyönyörű?

4. Az orgazmusállapotok forrása

5. Az orgazmus kulcsa: a mell

6. Mellékszereplő a mell mellett: a hüvely

7. A csikló és az izgalmi állapot

8. A nő szerepe az erekció kialakulásában

9. Belelazulni az orgazmusba

10. A szeretet és a szerelem művészete, továbbá hogyan legyünk úrrá az indulatainkon

11. Menstruáció, termékenység, terhesség, anyaság, klimax: A nő, ha ilyenkor is szerető

12. Tantrikus orgazmus azonos nemű párok között

Zárszó: Éljen női hatalmunk teljes pompájában!

Függelék: Termékenységvizsgálat a hőmérő módszerrel, avagy az STM (Sympto-Thermal Method)

Jegyzetek

Köszönetnyilvánítás

Az évek során sok nő osztotta meg velem a tapasztalatát, mindannyiuknak szívből köszönöm; felbecsülhetetlen, mennyit tanultam tőlük. Különösen hálás vagyok azoknak a nőknek, akik hozzájárultak, hogy saját megfogalmazásukban tárjam az olvasó elé az élményeiket, mert ezek a szavak óriási segítséget nyújtottak abban, hogy a valóságnak megfelelő térképet rajzolhassak a női szexualitásról, ezáltal a szeretetről és a szerelemről. Ezenfelül hálás vagyok a férfiaknak, ugyanezen nők társainak, hiszen azért kerülhetett ebbe a kötetbe mindaz, amit a nők átéltek, mert szerelmi élményeik kölcsönösek. A könyvben olykor férfiaktól is idézek, és hálás vagyok, hogy ezt az engedélyükkel tehetem. Személyesen szavatolok azért, hogy az idézetek mögött valóságos tapasztalat áll. Az egyszerűség kedvéért úgy döntöttem, a kötethez szavaikkal hozzájáruló személyek nevét, illetve nevük kezdőbetűit bizalmas információként kezelem.

Bevezetés

A szanszkritban, India ősi vallásának és klasszikus irodalmának nyelvén a tantra szó olyan fogalmakkal rokon, mint „terjeszkedési képesség”, „az, ami egyre csak terjed a térben”, illetve olyan szavakkal, mint folytonosság, háló, kontextus, átalakulás.1 A tantra arra tanít bennünket, hogyan fogadjuk el magunkat teljes egészében, fizikai testünk sűrű szilárdságától kezdve szellemi valónk számos kifinomult rétegéig. A tantra fogalma az energia átlényegítéséhez kapcsolódik, a szellem felszabadításához, mindannak beteljesítéséhez, ami bennünk lakozik. Az ellentétek kiegyensúlyozott egyesítése mint módszer, test és szellem felszabadításához vezet, úgy tekintünk rá, ez volna a kitörés az öntudatlan inkarnációk akár végtelen ciklusából. A tantra már több mint ötezer évvel ezelőtt kimondta azt, amit azóta a kromoszómavizsgálat révén a modern tudomány bebizonyított: a nő félig férfi, a férfi félig nő. A belső ellentétek kiegyensúlyozásával tudjuk megvalósítani a bennünk szunnyadó lehetőségeket. Aki a szexuális egyesülésben képes teljesen azonosulni a női minőséggel, abban a nő belső alkímiai folyamat során átalakul.

Ennek a kötetnek – részemről a második a témában – az a lényege, hogy a női perspektívából térképezi fel a tantrát. Az itt következő oldalakon arra vállalkozom, hogy bemutassam azt a nagyon jelentős szerepet, amelyet a befogadó minőségű női energia játszik a férfi és nő közötti szexuális áramlásban. Amikor a szexről beszélünk, nem érdemes férfi és nő közé éles határvonalat húzni, hiszen a szex a női és férfi elem legbensőségesebb találkozása. Mégis, léteznek olyan aspektusai a szexualitásnak, amelyek kizárólag nőkre vonatkoznak. Ezeket fel lehet használni arra, hogy határozott előnyt adjanak a szexuális élmény befolyásolásában és megerősítésében – férfiaknak és nőknek egyaránt. Ez a tudás még annak a nőnek is javára szolgálhat, akinek nincs partnere. Teljesen újszerűen érzékelheti önmagát, a testét; gyakran éppen ezzel az új tudatossággal vonzza be az optimális partnert.

Kutató vagyok, tanár, olyan szerző, akinek témája a szex – ebbéli minőségemben pedig férfiak is, nők is biztattak arra, hogy írjak a szexről a női perspektívából. Sok nő kifejezetten javasolta, és bár a szó szigorú értelmében egyetlen férfi sem kért ilyesmit, közvetve nagyon is inspirált a férfiak viselkedése, és az, amit – noha öntudatlanul – az elmúlt húsz évben ők mutattak meg nekem.

Amíg készült a könyv, nagyon sok pár jött el a „Hogyan szeretkezzünk?” című műhelyfoglalkozásra, amelyet társammal, Rajával vezetek. Ezeken a workshopokon nap mint nap mélyen megható csodák születnek. Sok pár újra átéli azt a mozgalmas szerelmet, amely annak idején összehozta őket, aztán haladnak tovább ezen az úton a jövő felé, szeretetteljes-szerelmes összhangban. Természetesen nem minden párkapcsolat sikerül. Párok időnként elválnak, szakítanak. Mondanom sem kell, idővel új kapcsolatba lépnek. Ahogy az új kapcsolatok kezdenek megszilárdulni, észrevettem valami egészen meglepőt a csoportokban. A visszatérők általában férfiak. A férfiak hozzák el a műhelyfoglalkozásra az új partnerüket, hogy megosszák velük az alternatív megközelítést a szexualitáshoz, mert korábban a saját bőrükön tapasztalták, mennyire fel tudja erősíteni a szeretetet és szerelmet a tantrikus technika. Döbbenetemre a nők, noha annak idején ugyanolyan felemelőnek tartották a műhelymunkát, mint a társuk, vonakodva jelennek meg ismét. Egészen a közelmúltig alig volt női visszatérőnk az új szerelmével.

Két fontos következtetést vonhatunk le abból a tényből, hogy sok férfi, kevés nő tér vissza műhelymunkára az új szerelmével. Az első, hogy mi, nők nem nagyon merünk férfiaknak beszélni a szexről, csak ódzkodva tárjuk fel, mi okoz igazán örömöt a testünknek. Amikor arra kerül sor, hogy a társunknak bemutassunk valamilyen alternatív szexuális technikát, elbizonytalanodunk. A nő leginkább attól fél, hogy elveszíti a férfit. Attól, hogy már nem lesz vonzó a szemében, ha változtat valamin. Sajnos amikor mi, nők lecövekelünk a hagyományos szexnél – amely a férfiszexualitás eltorzult változata –, eláruljuk a sajátos női varázserőnket és hatalmunkat.

A második sokkal biztatóbb. Bízom benne, hogy felruházza a nőket a kellő magabiztossággal, merjenek csak diktálni a szexuális arénában. Az a tény, hogy a férfiak nőket hoznak vissza a műhelyfoglalkozásra, világosan bizonyítja, hogy ha egyszer belekóstoltak az alternatívába, a férfiaknak megjön az étvágyuk a megszokottól eltérő szexuális formákhoz. Hogy is lehetne arra étvágya egy férfinak, amit sosem tapasztalt? A tantrikus szexet általában át kell élni, mielőtt vágyakozni tudnánk rá.

Újra meg újra találkozom azzal a megjegyzéssel – mind a tantrában járatlan férfiak, mind a tantrában járatlan nők részéről –, hogy a tantra inkább nőknek való, mint férfiaknak. Annak alapján, amire saját kísérletezésem során bukkantam, illetve a műhelymunkámban részt vevő férfiak biztató válaszai alapján bizton kijelenthetem: nem, a tantra nemcsak nőknek való, hanem határozottan a férfiaknak is. A tantra nem arra való, hogy boldoggá tegye a nőket (míg a férfiakat kevésbé), sem arra, hogy a nők egy időre kézbe vegyék a gyeplőt. Ha egy férfi csak egyszer is belekóstolt a kiterjesztett szexuális energia gyönyörűségesen finom mélységeibe és magasságaiba, egészen biztosan szeretne majd repetázni. Ha azonban a nők nem teszik elérhetővé valódi női mivoltukat a férfiaknak, hogyan és hol és mikor fejlődne ki az étvágyuk?

Szórványosan találhatunk olyan nőket, akiknek velük született érzékük van ahhoz, hogy befogadják és csatornázzák a férfias szexuális energiát szex közben, ezáltal mindkettejük részére másik dimenzióba emeljék az együttlétet. Az az igazság, hogy egy nő tudatosan kifejlesztheti ezt az érzéket, elvezetheti a társát a szexualitás egy tágabb szférájába, ezáltal pedig a saját szexuális tapasztalása is jelentősebb beteljesülést kínál neki. A nőben veleszületett képesség él arra, hogy belépjen ebbe a tartományba, pusztán annak okán, hogy nő. Mivel a nő a befogadópólus a férfi–nő dinamikában, képes arra, hogy befelé haladjon, és magával húzza-vonja a férfit. Ez a nő valódi belső hatalma. A befogadáson keresztül, azáltal, hogy átengedi az elsőbbséget, hogy megadja magát, megvalósulhat az ezzel járó belső mozgás. Az ellenkezője már nem egészen igaz: általánosságban a férfiaknak nem könnyű azt kezdeményezni, hogy megnyissanak egy folyosót, amelyen át magukba fogadják a nőt. Ehhez nagy, mozdulatlan nyugalom kell, és hamisítatlan, teljesen átlátható férfitekintély. Amikor a befogadóaspektus elsőbbséget ad és befogad mindent, ami jön, éppen ez a receptivitás indítja be a dinamikus, azaz férfias energiát, ettől mozdul, ettől folyik. Ily módon a férfi természetesen, könnyedén követi a nőt; még az is megtörténhet, hogy szavak nélkül emelkednek elragadtatott magasságokba, ő és a nő, amennyiben olyan szerencsés, hogy a befogadó női energiával találkozik.

Ha szeretnénk újratanulni a szexualitást – erre nagy szükségünk van –, abban a nő a kiindulópont. Ennek a mozgalomnak a nőkben kell gyökeret eresztenie, és a nőkön keresztül kell beáramlania a társadalomba – szeretőkkel, barátokkal, egyéjszakás kalandokkal, azáltal, hogy anyák okítják a lányaikat, apák a fiaikat. Az kell hozzá, hogy a nők kiálljanak magukért, hogy megfogalmazzák az igényeiket, kimondják, mire érzékenyek, és az, hogy a férfiak sürgősen meghallják és a szívükre vegyék ezeket az üzeneteket. A valódi szexuális beteljesülésre és szerelemre akkor van a legnagyobb esély, amikor férfi és nő együtt, közösen útra kel a szexuális önfelfedezésben.

Ezzel együtt egy nő akkor is sok mindenre képes, ha nincs mellette vele tudatosan együttműködő férfi. Kevés dologban jutunk annyira közel önmagunkhoz, mint a szexualitásban; a szex testünk minden sejtjét eléri, megérinti, megváltoztatja. Ha felfedezzük a szexet, felfedezhetjük, kik vagyunk úgy igazán a társadalmi színlelés mögött, az olyan konvenciók takarásában, amelyeket éppen arra használunk, hogy mély szexuális önvalónkat elfedjük.

Tantrikus írásaimban inspirációm és vezetőm Osho, a spirituális mesterem. Osho, azaz Bhagvan Srí Radzsnís, ahogy korábbi életszakaszában ismerte a világ, azt tanítja, a meditáció nem gyakorlat, hanem életforma. Guru, aki a keleti tanok időtlen bölcsességével válaszol azokra az égető kérdésekre, amelyekkel korunkban néznek szembe férfiak és nők. Tanításaiban arról beszél, mit tegyünk, hogy megtaláljuk az összhangot, a teljességet, a szeretetet, amely minden vallási és spirituális hagyomány magvát képezi, ezáltal megvilágítja a kereszténység, a haszidizmus, a buddhizmus, a szufi hit, a tantra, a tao, a jóga és a zen lényegét.

Szavakkal nem lehet kifejezni hálám mélységét, amiért átható és folyamatos hatást gyakorol az életemre. A húszas éveim közepe óta van szerencsém átélni, hogy Osho ősi tantrikus írásmagyarázata magasrendű testélményt és testtudást teremt meg az emberben.

A tantra több, mint technika. Mélységes utazás, önmagunk felfedezése és transzformációja, alkímiai folyamat, amellyel a bázisenergiát válthatjuk át spirituális kifejezéssé. Vannak technikák, amelyeket használhatunk útközben, de a tantra titka abban áll, hogy a bennünk tudattalanul alvó szexualitást teljes tudatossággá emeli. Osho így mondja ezt: „A tantra a szex átalakítása szeretetté a tudatosság révén.” Ebből kiolvasható: az, ahogyan csinálunk valamit, végtelenül fontosabb annál, amit csinálunk.

Kiváltságnak tartom, hogy Osho tantrikus inspirációjából idézhetek itt-ott ebben a könyvben. Talán nem érdektelen az olvasó számára, hogy Osho itt szövegként megjelenő szavai eredetileg rögtönzések, le nem írt előadások, amelyeket teljesen spontán, előkészület nélkül adott át a tanítványainak és az érdeklődő közönségnek Indiában. Később ezek a szövegek megjelentek könyv alakban. Szeretném világosan leszögezni, hogy a néhány itt megtalálható idézet egyszerűen úgy került a szövegembe, hogy kiválasztottam őket. Semmiképp nem képviselik Osho spirituális lényeglátásának gazdagságát és változatosságát, azt, ahogy az emberi tényezőt átélte és megértette.

Osho a szexről

Csaknem négyszáz könyv borítóján áll ott a nevem. Ebből a négyszázból csak egy szól a szexről, és még az sem igazán; alapvetően arról szól, hogyan emelkedjünk a szex fölé, miképpen szublimáljuk a szexuális energiát, mert a szex a bázisenergiánk. Élet fakadhat belőle... Kizárólag az ember képes arra, hogy a szexuális energia jellegét és minőségét átalakítsa. A könyv címe: Szexügyek. A szextől a magasabb rendű tudatosságig. (Budapest, 2005, Édesvíz Kiadó) – de a magasrendű tudatosságról nem beszél senki. A könyv valójában a szupertudatosságról szól, a szex csak arra való, hogy onnan induljunk el, mert ma mindenki ott áll.

Vannak módszerek arra, hogy az energia elinduljon felfelé. Keleten már legalább tízezer éve létezik egy különleges tudomány, amelynek a neve tantra. A tantrának nincs nyugati megfelelője. Az emberek tízezer éve kísérleteznek azzal, hogyan lehetne a szexuális energiát spirituálissá alakítani, milyen módon válhatna az emberi szexualitás spiritualizmussá. A módszer kipróbált, kétség nem fér az eredményességéhez – sok ezer ember élte át ezt az átalakulást. Nagyon úgy fest, a tantra az a tudomány, amelyet előbb-utóbb az egész világ el fog fogadni, mert az emberiség ma mindenféle perverzióktól szenved. Ezért beszélnek nekem úgy a szexről, mintha az lenne a munkám, mintha én napi huszonnégy órában beszélnék a szexről. Az emberiség elfojtott szexualitása a gond. Csakis arra törekedtem, hogy a ti szexualitásotokat természetes, elfogadott jelenséggé tegyem, hogy megszűnjön az elfojtás – akkor nem lesz szükség pornóra, nem lesz elfojtás –, és akkor majd nem álmodoztok a szexről. Akkor majd át lehet alakítani az energiát.

Léteznek érvényes módszerek arra, hogy ugyanaz az energia, amely életet hoz a világba, új életet hozzon el nektek. A könyvnek végig ez a témája. Csakhogy maga a téma senkit nem érdekelt, senki nem foglalkozott azzal, vajon mi okom van ilyesmiről beszélni. A címben szerepelt a szex szó. Ennyi elég is volt.

A könyvet nem szexre kell használni; ez az emberiség egyetlen szexualitás ellen szóló könyve, de milyen különös... A könyvben az áll, hogy lehetséges a szexualitáson túljutni, áthatolni rajta – ezt jelenti a kifejezés, hogy „a szextől a magasabb tudatosságig”. Ma a szexben állunk azon a szinten, ahol a szupertudatosságban kellene. Az odavezető út egyszerű: legyen a szex a vallásunk része, váljon szentté. A szexnek le kell dobnia magáról az obszcenitást, a pornót, nem szabad elítélni, sem elfojtani, ellenben óriási tisztelettel kell fordulnunk hozzá, mert belőle születünk. Az élet forrása. Aki az élet forrását elítéli, mindent elítél. A szexualitást egyre magasabbra és magasabbra kell emelnünk, amíg csak eléri a végső csúcsot. Amely nem más, mint a szamadi: a szupertudatosság.

Osho: Feljegyzett tanítások

Sex Matters: From Sex to Superconsciousness

(Számít a szex: A szextől a szupertudatosságig)

(Idézet az Osho International kérésére)

1. A velünk született orgazmuskészség

Minden egyes nőben, aki erre a Földre megszületik, eleve adott a belső képesség arra, hogy megtapasztalja az orgazmus felemelő élményét. Természet Anyánk tántoríthatatlan bölcsességében bizonyos specifikus szerkezettel ruházta fel a női testet, amelynek segítségével a nőnek része lehet ebben az élményben. A nőkben ott lakik a lehetőség, hogy a szexualitást teljességben éljék át, tudatos vezérlőerőként. Ennek ellenére, hiába tervezte így a természet, a valóságban nagyon kevés nő mondhatja el magáról, hogy igazán ő irányítja és uralja az orgazmussal kapcsolatos tapasztalatait, inkább az a helyzet, hogy a többségnek az orgazmus nehezen megfogható és csalóka, időnként megtörténik, máskor nem, sokkal inkább a jó szervezésen múlik, semmint azon, hogy bensőségesen és mélyen megértsük a belső szerkezetünket. A szerelem „egyszer fent, egyszer lent”-élménnyé válik, úgy érezzük, túl hamar véget ér, változékony, mint a széljárás; ma itt találjuk, holnap hűlt helye. Azok a nők, akiket nem vesz körül szerelem-szeretet, kimondhatatlanul szenvednek, amitől gyakran nagyon depresszióssá és kétségbeesetté válnak.

A szerencsétlen helyzet egyik oka az, hogy nem értjük a női energiát, a női testet. A nőknek nem áll elég tudás a rendelkezésükre arról, miként kell szándékosan létrehozni az orgazmikus állapotot, és arról sem, hogyan kell valóban elfogadni az orgazmus nevű ajándékot. Ebben a bölcsességtől megfosztott űrben a nő nem érti meg saját magát annyira bensőségesen, annyira nagy szakértelemmel, ahogy egyébként képes lenne rá. Következésképp a testére vonatkozó naivitása tudattalanul a valódi érdekei ellen dolgozik az életben, a szerelemben, és a szexben.

Nem olyan rég egy párkapcsolati műhelyfoglalkozáson egy férfi, aki a feleségével jött, így foglalta össze a csoportnak, mit élt át: „Mit mondjak, eléggé hihetetlen. Az elmúlt harmincöt évben azon dolgoztam, hogy pazar szerető legyek. Az elmúlt egy hétben megtanultam, hogy minden, amiről korábban azt hittem, felizgatja a nőt, igazából elveszi a kedvét a szextől.” Helytálló megfigyelés. Én is észrevettem, hogy körülbelül mindannak az ellentéte igaz, amit az emberek általában a szexről gondolnak vagy mondanak. A tévképzetek oda vezetnek, hogy nagy általánosságban a nők elégedetlenek a szexuális életük állapotával, amely számos okból nem kielégítő. Lehetséges, hogy amikor elkezdődik egy viszony, nem ez a helyzet, de rengeteg nő számol be arról, hogy bizonyos idő után a kielégületlenség lesz a normális és megszokott. A test fokozatosan kikapcsol, a szexbe beszivárog az általános érdektelenség és csalódás. Van olyan nő, akinél ez néhány hónap alatt, másoknál több év alatt következik be. Érdektelen, mekkora időtartamról beszélünk; az számít, hogy újra meg újra megtörténik, a nők kijelentkeznek a szexualitásból.

Ha a nő nem ismeri a testét, ha nem tudja, hogyan tud beletágulni a saját női energiájába, az automatikusan korlátozza és behatárolja azt, amit a szexben, így a szerelemben megtapasztal. Ha ez valóság a nőnek, ugyanúgy valóság a férfinak. Ha a nő a szexuális minimum szintjén él és szeret, a férfipartnere ugyanezen a szinten van.

Ez a bizonyos minimális szint a nőknél abban mutatkozik meg, hogy irtózatos küszködés árán élveznek el. Igen gyakran hallom tőlük bizalmasan, hogy attól félnek, talán valami komoly testi rendellenességgel élnek, ugyanis csak nem akar összejönni az orgazmus, semmilyen formában. Vagy szoronganak, mert egy órára, néha ennél is több időre van szükségük, amíg őszintén igent tudnak mondani a behatolásra. Máskor arról számolnak be, hogy a szexualitás fokozatosan elvesztette a kapcsolatban a vonzerejét, bár a gyengédség és a meghittség iránti vágyakozás még mindig érezhető. Amikor ennyi negatív gondolat uralja az elmét, könnyen megeshet, hogy régebbi, formátlan érzések bukkannak felszínre: a nő nem méltó, a nő nem elég – és a bizonytalanság pillanatokon belül elkezdi felmorzsolni a szerető szív minden örömét. A nőknél könnyen elfogadható és megszokott normává válhat a boldogtalan szexuális élet, amelyből hiányzik a kielégülés. A női lapok rendre ontják a tippeket szexről, orgazmusról, ömlenek a tanácsok arról, hogyan élvezzünk el könnyen, gyorsan. Pusztán attól, hogy ezekben a cikkekben a szerzők nyíltan beszélnek a szexről (valóban elég ritka téma a hétköznapi beszélgetéseinkben), lehetséges, hogy a nők egy időre megnyugszanak, igazolva érzik magukat. A mondott lapok azonban csak olyan eligazítást tudnak adni, ami alig karcolja a minden emberi lényben ott lakozó mély szexuális tartomány felszínét. A magazinokban olvasható tanácsok tisztán megmutatják, hatalmas tömegek élnek úgy, hogy szinte semmiféle konkrét tudásuk nincs a női testről. Mikor találkoztunk utoljára bármiféle nóvummal a témában, bármilyen izgalmas hírrel? Mikor hallottunk biztos módszerről, amelyik működik? Bármit, amiről már első hallásra tudjuk, érezzük, ez igen? Valamit, ami megpendíti testünk, szívünk, lelkünk húrjait?

Az igazság az, a testünk minden további nélkül képes megtapasztalni a dús, mély, valódi beteljesülést adó orgazmust. Csak be kell lépnünk a testünkbe, és ítélkezés nélkül tanulmányoznunk kell az érzeteinket. Hogy érzed magad, amikor szeretkezel a partnereddel? Hogy érzed magad, amikor egyedül csinálod? Gyűjtsd az információt a tested reakcióiról. Mi ad örömet? Mi ingerel? Mi okoz mélységes csalódást? Ne feledd, ha őszintén közelítesz az érzéseid felé, biztos, hogy valódiak. Téves érzés nem létezik.

Amikor a partnered, akit már-már felemészt az izgalom, nekilát gyorsan, keményen, mert rohan a csúcspont felé (úgynevezett légkalapács-üzemmód) – hogy érzed magad? Láthatatlannak? Mint akiről megfeledkeztek? Mint akit tetőtől talpig elborít a csalódás, mert a másik már megint rég túl lesz mindenen, mire te egyáltalán bemelegszel? Az is lehet, hogy a partnered kötelességtudatból úgy érzi, téged kell kielégítenie, mielőtt megengedné magának, hogy elélvezzen, úgyhogy nekilát, és izgatni kezdi a klitoriszod. „Úgy” csinálja, ahogy az szabályos, így hát nem szeretnéd kritizálni. De vajon hogy dörzsöli? Keményen? Rohamtempóban? Te még nem vagy elég nedves? Nyomás alatt érzed magad, haladjunk, siess már, ess rajta túl, hogy ő végre rákanyarodhasson a szex „igazi” szakaszára, azaz beléd hatolhasson és elélvezzen? Aggódsz, hátha unatkozik, miközben veled foglalkozik? Azon kapod magad, hogy unatkozol? Egyszerűen kiszállsz a testedből, bevásárlólistát írsz fejben, most jutott eszedbe, hogy a kisebbik gyereknek ebédet kell csomagolnod holnapra, mert kirándul az osztály? Netán másféle testen kívüli élményben van részed, fülledt szexuális fantáziálgatásba bocsátkozol, hogy elélvezz? Valójában nem érdekel, de hajtod, keményen hajtod azt a fantáziát, bármi áron, mert a partnered csalódott lesz, jelentéktelennek érzi magát, ha nem képes eljuttatni a csúcspontra? Előfordul, hogy tetteted, csak hogy végre túless rajta?

Nem vagy ezzel egyedül. Korunkban, sajnos, a legtöbb nő átélte a felsorolás valamelyik elemét, többet is, esetleg az összeset. Ezekben a lehetséges történésekben az a közös, hogy elmennek az alapvető és lényegi igazság mellett, miszerint a tested nagyon is képes eljutni a mély, megalapozott, bőségesen kielégítő orgazmus állapotába. Az orgazmus nem az út célja, ahová úgy jutunk el, hogy próbálkozunk, helyesen cselekszünk, helyesen gondolkozunk. Az orgazmus sokkal inkább olyan állapot, amely magától megtörténik, ha el vagyunk lazulva a szexben. Ellazult állapotban a nő megnyílik a belső világára, saját magát állítja a figyelme középpontjába. Ez pedig felfedi a tevékeny férfi és befogadó női energia csodálatos, kifinomult együttműködését, amely pedig mind férfi, mind nő meghosszabbított gyönyörében teljesedik be.

Felvetődik a kérdés: „Ha így van, hogy lehet, hogy nem tudnak róla többen? Hogyan lett szabály, nem pedig kivétel a szexuális kielégületlenség a nők életében?”

Elmondható, hogy mi, emberek, bár nem tudunk róla, kifejezetten korlátoltan állunk a valódi szexuális énünkhöz. Nem vagyunk tudatában, micsoda képességek lakoznak bennünk, és hogyan kapcsolódjunk hozzájuk. Most úgy állnak a dolgok, hogy a megszokott szexuális kifejezésmódunk mentén nem vagyunk igazán érzékenyek testileg, sem annyira nyitottak lelkileg, vagy egyáltalán csak alkalmasak arra, hogy meghívjuk magunkba a magasabb rendű szexuális élményt – azaz hogy isteni kegyelemben legyen részünk, mert ez a jóval pontosabb kifejezés. Mi vagyunk a házigazda, az isteni lényeg a vendégünk, és óriási teret kell nyitnunk ahhoz, hogy az isteni minőség eljöjjön hozzánk.

Manapság gyakorlatilag lehetetlenné vált, hogy új megvilágításban tálaljuk a szexualitást, hogy friss, ártatlan szemmel, megvilágosodva nézzük és lássuk. Ez amiatt van, hogy ma automatikusan része a szemléletünknek egyfajta korlátoltság: mindig ugyanazon a szemüvegen keresztül vizsgáljuk a nő a szexuális aktusban játszott szerepét, a ma uralkodó téveszmék jegyében, az orgazmuskérdés eredeténél található félreértéseken át. Ha mindig mindenre rózsaszín lencsén át néznénk, egyszer csak már elhinnénk, hogy a világon minden rózsaszín. Ha soha senkinek nem jut eszébe szólni, hogy vedd le azt a szemüveget, és tekintsd meg, milyen a világ szűrő nélkül, talán a végtelenségig a rózsaszínre mázolt észleléseket hiszed valóságnak. A látszat válna normává, épp úgy, ahogy nekünk a mai világban a női szexualitásról alkotott téveszmék váltak normává.

Vegyük például azt az időnként felbukkanó tanácsot, hogy a nő hagyatkozzon a szexuális képzelgésre, hogy eljusson az orgazmusig. A valóságban a szexuális képzelgésnek semmi köze ahhoz, itt és most mi történik a nő testében az adott férfival. Az csak egy elképzelt forgatókönyv. Szándékos átkapcsolás a test nevű csatornáról a fej nevű csatornára a képzelet segítségével. Valóban kiválthat szexuális izgalmat. De semmi kapcsolódása nem lesz ahhoz a fizikai péniszhez, amely pillanatnyilag a szóban forgó fizikai hüvelyben tartózkodik. Itt az a probléma, hogy az orgazmushiány alapja az, hogy nem kapcsolódunk a testünkhöz, annak belső érzékenységéhez, a kinesztetikus érzékeléshez. Így hát ez a jótanács, a képzelgés mint megoldás az orgazmuskérdésben – vagyis éppen hogy egyre messzebb távolítani a nőt a testétől – oda vezet, hogy a nő körbe-körbejár ugyanabban a szexuális csapdában, amelyet már amúgy is jól ismer.

A megszokott, a társadalom által belénk vert szexuális nézet lineáris, egydimenziós, nincs egyensúlyban, nem támaszkodik az intelligenciára, nélkülözi a spirituális értelmezést. Hacsak nem tanítja meg valaki már egészen zsenge korban, mi is a szexuális teljesség, már azzal megörököljük a szexuális reflexeket, hogy társadalmunk része vagyunk, azáltal, hogy kulturális dezinformáció vesz minket körül, és ezt tudattalanul behabzsoljuk. Nagyon ritka, hogy valaki csak belső megérzés révén eljusson a szexualitás felemelő dimenziójáig. Többségünk feltételes reflexekkel él, teljes tudatlanságban az alternatív szexualitást illetően.

Ha a társadalom feltételes reflexeket ültet az öntudatlan nőkbe, az alapvető női minőségek gyakran eltorzulnak: a puhaságból gyengeség lesz, a befogadókészségből passzivitás vagy visszafogottság; a gondoskodásból majomszeretet, az alázat szépségéből önfeladás, személyes határaink feladása; a hosszú várakozás képességéből tunyaság; a szerelemből féltékenység és női tulajdonságokra építő manipuláció; a tevékeny természet ellenpontja és az ellazultság állapota pedig megjelenhet a tehetetlenség és a lustaság kerékkötő nehezékében. A női minőségű folyadékáramlásból összeomlás lehet; az egyéni érzelmek kötetlen kifejezése érzelgősségbe vagy hangulatingadozásba csaphat át; az intuíció és a tisztánlátás átcsúszhat paranoiába, hisztérikusságba; az arra való képességünk, hogy engedjük az eseményeket maguktól fejlődni az irányításunk nélkül átválthat határozatlanságba, a kezdeményezőkészség hiányába; az érzékenység áldozati létbe fordulhat vagy a félelem szolgálatába szegődhet; a szépség értékelése átcsaphat kötődésbe a külsőségekhez, a fészekrakó késztetés pedig rögeszmés biztonságvágyba; a csendes erőből mazochista függőség lehet; az univerzumhoz való tudatos kapcsolódás, határaink átlépése túl messzire mehet: olyan ember válik akkor belőlünk, akinek nincsenek kontúrjai, kába, üres, nem képes meghatározni magát.

A szexualitás megtapasztalásában ma egyezményesen elfogadott „normalitás” férfias szexualitáshoz bilincseli a nőket, ettől nem marad hely arra, hogy a szexuális élmény ugyanolyan jelentős női pólusa is megmutatkozzon. A ma uralkodó férfiközpontú nézet lényege a kifelé forduló, élményvezérelt szexuális kifejezésmód, amely nagyon hatékonyan tünteti el a belső, valódi női minőséget, ezzel pedig elülteti és stabilizálja a szexuális kielégületlenség mint diszfunkció gyökereit mindkét nem képviselőiben. Éppen a női befogadóminőség (a kulturális dezinformációtól érintetlen állapotban) az, ami nélkülözhetetlen, ha azt szeretnénk, hogy felgerjedjen az orgazmusállapot nőben, férfiban. A nőnek tartás, egyensúly és egyfajta könnyedség kell ahhoz, hogy feloldja, magába szívja a valódi férfierőt, átalakítsa, és felfelé csatornázza a saját női befogadóerején keresztül.

Jelenleg ott tartunk, hogy a nők öntudatlanul, néha tudatosan, támogatják a férfiakat a férfiközpontú szexualitás kifejezésében. Sok nő számol be éles fájdalomról közösülés közben és után, ám tűrik némán, hogy a partnerüknek jó legyen. Mások, szintén sokan, fel vannak készülve arra, hogy vad, durva, agresszív élményben lesz részük, ahol nincs keresnivalója a gyöngédségnek vagy az érzelmeknek. Emlékszem, egyszer műhelymunka során egy nő arról mesélt nekem, hogy soha nem hitte volna, hogy a szexualitásban van helye az odafigyelésnek és a gyengédségnek. Azért játszunk össze a szexuális kifejezésmód uralkodó formájával, mert amióta az eszünket tudjuk, így megy ez. Mostanra eljutottunk odáig, hogy teljesen normálisnak tekintsük, és nem is tudunk róla, hogy létezik alternatíva.

Bár úgy tűnik, hogy a szeretkezés hagyományos, konvencionális mintája nagyobb kielégülést ad a férfinak, mint a nőnek, a valóságban a férfiak szexuális beteljesülése is lehetne gazdagabb, mélyebb, stabilabb és kielégítőbb, mint amilyen most. Ennek az egyik oka a közhiedelem, miszerint a magömlés a férfiorgazmus maga. Sok férfinak a magömlés egyenlő a szexuális élménnyel. Ennek ellenére az ejakuláció nem az orgazmus megfelelője. Létezik a férfi orgazmusának egy másik típusa, ami nem jár ejakulációval, nem bocsát ki spermát; az aktus energiája megmarad a testben, és befelé terjeszkedik, ahelyett, hogy kifelé áramlana.

A nőknek gyakran óriási nehézséget jelent eljutni az orgazmus bármely formájáig, eközben ironikus (ám valamiért mégsem meglepő) módon a férfiaknak homlokegyenest másféle problémáik vannak – ők éppen az orgazmusukat (legalábbis a magömlést) képtelenek irányítani. Nem tudják sem késleltetni, sem elhagyni. Gyakran már rögtön behatolásra megtörténik (időnként kicsit előbb), ha meg nem, alig néhány perc alatt. A behatolás és a magömlés közt eltelő idő messze túl rövid, a férfi biztosan nem fogja elég magasra csiholni a nő szexuális testhőmérsékletét ahhoz, hogy az megtapasztalhassa az orgazmust.

Ha egyszer a nő felfedezi annak művészetét, hogyan fejezze ki magát a női princípiumon keresztül derűvel és nyitottsággal, döbbenetére azt fogja tapasztalni, hogy éppen ő tudja majd automatikusan csökkenteni annak valószínűségét, hogy a társa túl korán ejakuláljon. Ily módon a nőnek hatalmában áll, hogy a szeretkezés időtartamát néhány percről akár több órára növelje. Egy nő képes figyelmes, érzékeny belső környezetet létrehozni tudatosan. Ez a környezet teljesen átalakítja a cserekapcsolat minőségét, és megvan benne az a pluszlehetőség, hogy megerősítse a valódi férfireakciót. A férfiak olyan lehangoló szexuális problémái, mint például az impotencia vagy a korai magömlés szintén tünetek: az uralkodó zűrzavar, a szexuális tájékozatlanság, főként a női testtel kapcsolatos tudatlanság tünetei. Amikor a nő kifejleszti magában annak képességét, hogy befogadóhatalmát gyakorolva a saját, mélyen női természetére váltson át, sok ilyen szexuális diszfunkció és kielégületlenség meggyógyítható.

Kezdetben a legtöbb nő úgy fogja érezni, nincs ötlete, mit kell tenni ezért, egyáltalán mit jelent az elmozdulás. A valóságban könnyű – és teljesen természetes. Amint kapcsolódunk a női minőségünkhöz, teljes mértékben önmagunk lehetünk, semmi nem erőltetett, semmit nem játszunk el, egyszerűen készek vagyunk befogadni a szeretetet és a szerelmet. A női minőség középpontjában az ellazultság, a kecsesség, a szerető spontaneitás lakozik. A műhelymunka során a nők gyakran úgy írják le a váltást, azt, amikor megnyílnak önmaguk felé, mintha hazaérnének valahová, aminek létezéséről intuitíven mindig is tudtak. Van, aki megosztja velem annak bánatát, hogy most érti csak meg, oly sok évvel az után, amikor először feltárult előtte az igazság, mennyire nem volt önbizalma végigmenni az intuíciója diktálta úton, egészen az élmény megtapasztalásáig.

A női bölcsesség a természet ékszere, a nő legmélyén lakik. A most következő oldalakon arra fogok törekedni, hogy segítségemmel a nők felfedezhessenek valamit, ami rég az övék, egy olyan kristályt, amely alig várja, hogy belső intelligenciájuk sugara ragyogja át.

Tantrikus inspiráció

Az energiának két dimenziója van. Az egyiket indíttatás fűti, tart valahová, valahol cél várja, ehhez a jelen pillanat csak eszköz, a célt valahol máshol valósítja meg. Ez az energiátok egyik dimenziója, ez a tevékeny dimenzió, cél vezérli – ahol ez uralkodik, ott minden csak eszköz, mert valahogy végre kell hajtani a feladatot, célba kell érni, ha az megvan, ki lehet engedni. Ám az ilyen típusú energia soha nem találkozik a céllal, mert ez a típus a jelen minden pillanatát eszközzé, jövővé alakítja. A cél mindig a horizonton lebeg. Ti futtok felé, de a távolság nem csökken.

De létezik egy másik dimenzió, ez pedig az a fajta ünneplés, amelyhez nem is kell alkalom. A cél itt van, most, nem valahol máshol. Az az igazság, hogy ti vagytok a cél. Nem is létezik másféle beteljesülés, mint a jelen pillanaté – nézzétek a mezők liliomait. Amikor te magad vagy a cél, amikor a cél nem a jövőben található, amikor semmit nem kell elérni, mind csak ünnepled, akkor már el is érted, akkor itt van. Ez pedig a lazaság, a motiválatlan energia.

Osho: Feljegyzett tanítások

Tantra. The Supreme Understanding

(Aki a tantrát érti, mindent ért)

Előkészület a tudatosság és az érzékenység fejlesztésére

Ebben a testhelyzetben tudunk ellazulni

Ideális esetben így néz ki a relaxációhoz szükséges vízszintes testhelyzet: fejed, nyakad és gerinced egyenes vonalat tesz ki, néhány milliméter elmozdulás sincs oldalra, az pedig roppant fontos, hogy a fej ne forduljon egyik vagy másik oldalra. A két láb is egyenes, pici távolság van köztük, a bokák semmiképp ne feküdjenek egymáson. Helyezz egy puha, keskeny párnát közvetlenül a térded alá (lehet hengerré hajtogatott takaró is), így enyhe ívben behajlik a térded, az ízület puha felületet ér. A fejed alá kicsi, lapos, tömött párnát (vagy összehajtogatott törölközőt) tegyél. Mielőtt odateszed, az állad húzd a mellkasodra, hogy a nyakad teljesen egyenes legyen. A párna azért kell, hogy a gerincnyújtást megtámogassa, hogy a nyakad lehetőleg minél kevésbé hajoljon ívbe. Ha az állad felfelé mutat, nem a mellkasod irányába, használj kicsit vastagabb párnát, vagy hajts még egyet a törölközőn, hogy a fejed néhány centivel magasabban legyen, hogy meghosszabbítsd a gerinced, és ne legyen hajlat a nyakadban. A két kezed tedd jobbról és balról a szeméremcsontodra. Maradj ebben a nyugalomban húsz percig (vagy még tovább), és tartsd fenn a tudatosságot a testedben.

Tantrikus meditáció

Belenőni a tudatosságba

Miközben a fent leírt testhelyzetben fekszel, még mélyebben átéled az élményt, ha lehunyod a szemed, és elképzeled, hogy belenézel a testedbe. Képzeld azt, hogy a szemed képes befelé és lefelé nézni, egészen a nemi szervedig. Lélegezz mélyeket, lassan a hasadba, mintha a lélegzeted belülről masszírozna, és megérintené a nemi szerved is. Folyamatosan irányítsd vissza a figyelmed a testedbe, figyelj minden megjelenő érzetre. Ha elterelő gondolatok bukkannak fel, semmiképp ne kapcsolódj hozzájuk. Hagyd, hadd ússzanak el, te pedig térj vissza a testedbe. Merülj bele, érezd mélyen belül az ellazulást, érezd, hogy önmagadba merültél alá. A tudatosságtól vezérelve utazz el minden olyan belső helyre, ahol bizsergést, melegséget vagy finom vibrálást érzékelsz, és oldódj fel ezekben az érzetekben.

Amint meggyökerezik benned a gyakorlat, és képes vagy elmerülni az érzékeidben, el fog jönni a pillanat, amikor eltűnnek a fizikai határaid. Lehetséges, hogy azt fogod érezni, könnyű vagy, mint a tollpihe, talán arany fényben fürdesz, esetleg lebegsz a tudatosságban. Létezel is, nem is. Ezzel a technikával képes leszel belenőni a tudatosságba, amíg csak minden egyes sejtedet áthatja. Abban a pillanatban, hogy a tudatosság megérinti a sejteket, a sejtek alapminősége változik meg. Beállíthatsz egy órát annyi percre, ahányat a gyakorlatra szánsz, vagy követheted a belső órádat, amely egy bizonyos idő múltán visszavisz majd a hétköznapi tudatba (és közben az idő mégis megszűnik). Igen valószínű, hogy utána úgy érzed, felfrissültél, szinte megfiatalodtál, mintha csak az élet forrásából ittál volna. A meditációs gyakorlat hasznos lehet elalvás előtt is, vagy bármikor napközben, ha úgy érzed, rád fér, hogy feltöltekezz egy kicsit.

2 . Az orgazmus spirituális élmény

Valószínűleg mostanáig egyikünk sem szentelt túl nagy figyelmet annak, honnan ered az orgazmus szó, mi a valódi jelentése. Az orgazmus a latin orgia^1 szóból ered, amely pogány vallási ünneplésre utal, ahol a résztvevők eksztázisba estek – olyannyira, hogy a testük szinte szétrobbant az isteni energiától, képesek voltak teljesen feloldódni a mámorban, amelyben idő sem létezett. Az orgazmus szóban az eredetünk tükröződik, arra emlékeztet minket, hogy valaha az emberek összeverődtek nagy csoportokban, és kifejezetten annak szándéka vezérelte őket a rituálék végrehajtásában, hogy eksztázisba essenek. Azért kerültek orgiaállapotba, hogy dicsérjék a Földanyát, hálát adjanak neki, magasztalják a csodálatos teremtését. Tánc egyszerű lépésekben, énekszó a dob hangjára, napokon át tartó ünneplés – az emberek szinte lerészegedtek az istenitől, és így ragyogó magasságig fokozott érzékiség és érzékenység állapotába kerültek. Az ilyen ünnepségek után az emberek megfiatalodva tértek vissza a hétköznapokba, túlcsordult bennük a szeretet és az életkedv.

Ma igen kevés alkalom kínálkozik bármiféle orgiára. Eltolódott a hangsúly, a testről a fejre húzódott a fókusz. Ha ma emberek gyűlnek össze, ahelyett, hogy az energiájukat megosztanák egymással tánccal, énekkel, inkább eszmét cserélnek, ügyeket tárgyalnak meg, vitatkoznak, pletykálnak. Testi érzékenységünkkel elvesztettük a kapcsolatot, fizikai reakcióink langyossá váltak; emiatt van az is, hogy a szexuális együttlét során a beteljesítő orgazmus hiányát tapasztaljuk meg. Ebben a korlátolt térben a szex elveszíti természetes gyógyító- és regenerálóerejét. Férfi is, nő is elveszítette a kapcsolatot a felemelő spirituális kötődéssel, amelyben hajdanán rendszeresen része volt a testen keresztül.

Ha az ember hatni szeretne a társadalmi környezetére, ha meg akarja változtatni, nincs mese, a szexet kell radikálisan, drasztikusan újraértékelnünk, újrafejlesztenünk. A normális, egészséges szexualitás elnyomása, elfojtása, amely az elmúlt néhány ezer évben jellemezte a civilizációt, súlyosan beszennyezte a szex egyébként gyönyörű, szeretetteljes, természetes kifejeződését. Ma bizton állíthatjuk, hogy a társadalmi zavargások és erőszak javarészt a szexben gyökereznek – pontosabban a tápláló, teljességérzetet nyújtó, felemelő szex hiányában. Mintha társadalmunk szexuálisan megbetegedett volna. Maga a szex nem beteg, de az elme – a szexualitást övező emberi lélektan – megfertőződött, szinte már mérgezett.

A sokféle szexuális abúzus, amelyből minden egyes nap minden percére kijut valahol a világban, kínosan pontos bizonyítéka a társadalomban jelen lévő szexuális gyötrődésnek. Széles körben terjesztett téveszmék okán tudattalanul elfojtott a szexuális energia, a kreativitás pedig szinte már elpárolgott. Az, hogy jellemzően nem értjük a férfienergia és a női energia közös működésének természetét, azt jelenti, hogy korunkban a szex csak ritkán teljesíti be a benne rejlő potenciált arra, hogy spirituálisan megújulhassunk általa. Bár első látásra a perverziónak, az abúzusnak, a szexuális erőszaknak és a háborúnak nincs köze a beteljesülést hozó és tápláló szexhez, az, hogy elutasítunk egy olyan kifejezésmódot, amely pedig természetünk lényege volna, minden itt felsorolt szerencsétlen állapothoz hozzájárul.

Ha a nő félreérti a szex jelentőségét a szaporodással szemben és felett, könnyen azon kaphatja magát, hogy igent mond a rákényszerített szeretetlen, személyes határain vadul áthatoló, erőszakos szexuális életre. Lehetséges, hogy őszintén vágyik gyerekekre, és arra, hogy családját szerethesse, etethesse, gondoskodhasson róluk, mégis, úgy szenteli az életét ennek a szívből jövő vágynak, hogy közben neki magának semmiféle regeneráló és felemelő orgazmusélményre nincs esélye. Ez a fajta kielégületlenség a férfiakra is igaz, hiszen legtöbbjük egy életen át gyűjtögeti a szexuális élményeket, mégis még mindig abban a hitben tölti a napjait, hogy az orgazmus egyenlő az ejakulációval (márpedig, mint azt már korábban megállapítottuk, ez nincs így).

Nem kérdés, hogy a szex alapja a biológia, sem hogy a Földön az élet fennmaradásáért a biológia a felelős. Biológiai szex nélkül a jelenlegi ismereteink szerint az élet kihalna. Az állati és növényi élet szinte minden formájában az élet ismételt létrehozásához nőstény és hím egyesül. A két fél olykor két különálló entitás, máskor nem. A felek olykor testileg egyesülnek, máskor nem. Bárhogy történjen is meg a megtermékenyítés csodája, a szex funkciója az, hogy új életet hozzon létre, és ezáltal teljes fajok életét meghosszabbítsa. A szexualitás az életet minden szinten, minden formájában rendkívül lelkes és odaadó folyamatban teljes mértékben uralja, és ennek célja, hogy biztosítsa a fajok fennmaradását.

Hiába nem újdonság, az ember születése a csodák csodája marad, amíg csak világ a világ. Az áttetsző új élet leheletfinom tökéletessége, az ártatlanság, a tisztaság ezerféle varázslatban érinti meg és forrósítja fel a szívünket. Ezzel együtt abban a képességünkben, hogy létrehozzunk egy másik emberi lényt, csak alapvető biológiai szexualitásunk jelenik meg. Ez a mi úgynevezett állati természetünk, és alapfeltétele az, hogy az energia lefelé áramoljon. A hím spermája kilövell (közben a nősténynek talán van, talán nincs orgazmusa). Következik a nőstény petéjének fúziója és megtermékenyülése, ezzel elkezdődik az új élet, amely független attól a két élettől, amely létrehozta.

Az emberi szexualitás azonban nem merül ki pusztán a szaporodásra való képességben. Nem azért ajándékozott meg a természet bennünket a szexualitás lenyűgöző misztériumával, hogy a hím rövid idő alatt ejakuláljon, a nőstény pedig jóval hosszabban vemhes legyen. Az ember magában hordozza a szexualitás magasabb dimenzióját – férfi és nő találkozásában sokkal több van, mint amennyit első pillantásra észreveszünk belőle.

A szexuális energia felfelé törekszik

Az ember a szexuális egyesülés során módosult tudatállapotba kerülhet – képesek vagyunk megtapasztalni annak áldott állapotát, amikor magával a teljes létezéssel egyesülünk. Ebben különbözünk barátainktól az állatvilágban (kivételt képeznek a delfinek, akik állítólag képesek magasabb energiaszintre jutni szex közben). Testünk eleve olyan, hogy energiája képes legyen kifelé terjedni a szexuális középpontból. Ha kellőképpen hámba fogjuk ezt a képességet, az módosult tudatállapotot eredményez: eksztatikusan ellazult völgyeket és az orgazmikus kifejezés hegycsúcsait.

A felfelé áradó szexuális energia hatása viszonylag kevéssé ismert a nyugati világban, és csak nagyon kevesen tapasztalják meg. Keleten azonban (Kínában) megtaláljuk azt az ősrégi kultúrát, amelyben az orvosok kifejezetten támogatták az erre irányuló energiagyakorlatokat, mert tudták, hogy hosszú életet és jó egészséget adnak. Indiában is létezett egy nagyon ősi vallás, amely a szexualitás szentségének, a szex spirituális aspektusának tekintette és támogatta a spirálmozgásban felfelé terjedő energiát[1]. Amikor az energia függőleges haladása a szex magasabb rendű, teremtő aspektusát fejezi ki, a szex megóvja a testet, az ember fiatalító hatású, életadó erejévé válik.

A teremtő szexualitásban a szándék és a funkció többé-kevésbé ellentétes a biológiai megfelelője szándékával és funkciójával. Itt nem biológiai elvárás a magömlés (amelynek egybe kellene esnie az ovulációval). Nem keletkezik új élet. Ehelyett az energia a testben, a résztvevőknél marad, és már létező életet újít meg. A szeretők gazdagabbnak, energikusabbnak érzik magukat, eltölti őket a szeretet és az öröm.

A befelé és felfelé terjedő energia a teremtő szexuális játékokban a saját szabályai szerint jön létre, összhangban a férfi és női nemi szervek működésével. Belső polarizálódás szerint mozdul el, ezt részletesen fogjuk tárgyalni a 4. fejezetben. A nemi szervek közösen hozzák létre azt az energiát, amely felemelkedik a belső csatornákban, hogy végül elérje és visszatérjen a „csúcsok csúcsához”, a belső elválasztású mirigyekhez, minden, a testnek adható hormoninformáció végső forrásához.

Valójában ezek a mirigyek, különösen az agyalapi mirigy és a tobozmirigyek termelik a szexuális kommunikációnkat.2 (A hormonális megtisztulás magasabb szintjein a szervezet egyenesen illatot bocsát ki ilyenkor.) Az agyalapi mirigy a középső koponyagödörben, ezen belül is a töröknyeregben helyezkedik el. Ez a legfontosabb belső elválasztású mirigy, amely a növekedést, az ivari működést, az adrenalinadagolást, a pajzsmirigyet felügyeli. Úgy tartják, ez a mirigy irányítja az előagyat, a látás képességét, a jobb szemet, egyben itt lakik a szeretetképesség, az együttérzés, a tudás, az emberiség iránti szeretet, az odaadás. Szerepet játszik az intelligenciában és a fogalmi emlékezetben is, amely az olvasásban, a gondolkodásban, a tanulásban siet segítségünkre. Hozzá közel helyezkedik el a tobozmirigy, a korona közelében, a középagy felett; az érzékenységben, és a szexuális ciklusban játszik szerepet. A tobozmirigy irányítja a hátsó agyat, a hallás képességét, a testben a ritmusérzéket, az egyensúlyérzéket, a szemen és a bőrön keresztül érkező fény érzékelését.

Ha figyelembe vesszük ezeket a képességeket, amelyeket persze úgy tekintünk, mint ami jár nekünk, nyilvánvaló, hogy ha a fontos mirigyeket a szexuális energiánkkal – az életerőnkkel – tápláljuk, az biztosan a javunkra szolgál majd.

Amikor az energia spirálban felfelé halad, olyan életerőt teremt meg, amely egész lényünkből sugárzik. Az ember érezhetően sejtszinten telítődik elégedettséggel, szeretettel, békével. Az így átélt szex hatalmas erőt ad. Az energia nem távozik a testből, hanem termelődik benne, közben erősíti az immunrendszert és a kreativitás különféle formáit is felerősíti. Az egyén pusztán azzal meg tudja hosszabbítani az életét, ha elkezdi termelni ezt a fajta energiát, nem pedig szimplán megkettőzi, ahogy az a szaporodás lefelé irányuló energiaárama esetében történik. Azért lát el minket szexszel a természet, hogy képesek legyünk meghaladni a fizikai testünk határait, hogy vibráló fény és szeretet izzószálaiként lebeghessünk. Aki megtapasztalja a teremtő szexet, fiatal marad, kalandvágyó, kész elfogadni mindent,