Mel Robbins

A
HAGYD
RÁJUK
ELMÉLET

Egy sorsfordító eszköz, amely
milliók életét változtatta meg

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Mel Robbins / The Let Them Theory

Hay House Inc., USA, 2024

Fordította

Hadarics Piroska

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Copyright © Mel Robbins, 2024

Hungarian translation © Hadarics Piroska, 2025

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Jacket design by Pete Garceau

Jacket illustration © iStock/Getty Images

Original project editor: Melody Guy

Original interior design and illustrations: Julie Davison

Author photo by Jenny Sherman

Lines from “The Summer Day” by Mary Oliver reprinted by the permission of The Charlotte Sheedy Literary Agency as agent for the author. Copyright © 1990, 2006, 2008, 2017 by Mary Oliver with permission of Bill Reichblum.

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette Tóth Attila

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 9789636302245

A lányomnak, Sawyernek,
akivel együtt írtuk ezt a könyvet.

Imádtam, hogy megoszthatom veled ezt az élményt,
még akkor is, ha voltak pillanatok, amikor meg akartál ölni.

Ahogy mondani szokták…

Tartalom

Bevezető: Az én történetem

A hagyd rájuk elmélet

1. fejezet: Ne pazarold az életed olyan dolgokra, amelyeket nem tudsz irányítani

2. fejezet: A kezdetek: Hagyd rájuk + Hagyd…

Te és a hagyd rájuk elmélet

A stressz kezelése

3. fejezet: Döbbenet: Az élet stresszes

4. fejezet: Hagyd, hogy stresszeljenek

Félelem mások véleményétől

5. fejezet: Hagyd, hogy rosszat gondoljanak rólad

6. fejezet: Hogyan szeressük a problémás embereket?

Mások érzelmi reakcióinak kezelése

7. fejezet: Amikor a felnőttek hisztiznek

8. fejezet: A helyes döntés gyakran rossznak tűnik

A krónikus összehasonlítgatás leküzdése

9. fejezet: Igen, az élet nem igazságos

10. fejezet: Hogyan tanuljunk az összehasonlításból?

A kapcsolataid és a hagyd rájuk elmélet

A felnőttkori barátságok kezelése

11. fejezet: Az igazság, amit senki sem mondott el neked a felnőttkori barátságokról

12. fejezet: Miért gyengülnek meg természetes úton bizonyos barátságok?

13. fejezet: Hogyan alakítsd ki életed legjobb barátságait?

Mások motiválása a változásra

14. fejezet: Az emberek csak akkor változnak, ha úgy érzik, hogy változniuk kell

15. fejezet: Használd ki a befolyásod erejét

A nehézségekkel küzdők segítése

16. fejezet: Minél többet segítesz, annál mélyebbre süllyednek

17. fejezet: Hogyan nyújtsunk támogatást a megfelelő módon?

A megérdemelt szeretet elfogadása

18. fejezet: Hagyd, hogy megmutassák, kik ők

19. fejezet: Hogyan emelheted a kapcsolatodat a következő szintre?

20. fejezet: Hogyan lehet minden vég egy gyönyörű kezdet?

Befejezés: A Hagyd… korszak kezdete

Függelék

Hogyan alkalmazzuk az elméletet a szülőségre?

Hogyan alkalmazzuk az elméletet csapatokban?

Hadd köszönjem meg

Felhasznált irodalom

A szerzőről

BEVEZETŐ

Az én történetem

Negyvenegy évesen ott találtam magam nyolcszázezer dollár adóssággal, nem volt munkám, és végignéztem, ahogy a férjem éttermi vállalkozása összeomlik. Úgy éreztem, elúszott az életünk, és semmi reményünk nem volt arra, hogy valaha is megszabaduljunk a tartozásainktól.

A szorongás és az önbizalomhiány kezelésére a fő stratégiám az elkerülés lett. A felkelést a szundigomb megnyomásával kerültem el. A fájdalmat pedig alkohollal. A felelősséget a férjem hibáztatásával kerültem el. Az álláskeresést azzal, hogy halogattam, ahogy csak tudtam.

Irigykedve néztem, ahogy a barátaim sikert sikerre halmoztak a karrierjükben, miközben mi azért küzdöttünk, hogy étel kerüljön az asztalra. Az elbocsátásom után fogalmam sem volt, mit kezdjek az életemmel: próbáltam már kirendelt védőügyvédként dolgozni a New York-i Jogsegélyszolgálatnál, ügyvédként egy nagy bostoni cégnél, dolgoztam néhány startupcégnél, foglalkoztam üzletfejlesztéssel egy reklámügynökségnél, voltam életvezetési tanácsadó, vezettem betelefonálós rádióműsort, és még egy kis festőműhelyt is nyitottam. Teljesen elveszettnek éreztem magam, úgy tűnt, bármit teszek is, az nem lesz elég ahhoz, hogy kiássuk magunkat a gödörből, amelyben voltunk.

Ha valaha voltál már ilyen helyzetben, megértheted, milyen monumentálisnak tűnnek még a legegyszerűbb feladatok is: kikelni az ágyból, befizetni a számlákat, teljes mértékben jelen lenni a családoddal, főzni egy finom ételt, megpályázni egy állást, elmenni sétálni, lemondani azt az előfizetést, vagy akár csak őszintének lenni azzal kapcsolatban, hogy mennyire küszködsz… Minden lehetetlennek tűnik. Reggelente, amikor felébredtem, a szorongás átjárta az ereimet, és arra gondoltam: Tényleg ilyen lesz az életem hátralévő része?

De tudod, mi a vicces abban, ha az ember megreked? Pontosan tudtam, mit kell tennem: felkelni, megbirkózni a rettegett számlakupacokkal, összekészíteni a gyerekeket az iskolába, rávenni magam a sétákra, segítséget kérni a barátaimtól, költségvetést készíteni, munkát találni. És mégis úgy tűnt, egyiket sem tudom megcsinálni.

Hogyan változtattam meg az életem?

Soha nem fogom elfelejteni azt a reggelt, amikor minden megváltozott. Megszólalt az ébresztő, és én ott feküdtem az ágyban, teljesen letaglóztak a problémáink. Mint oly sokunkat, engem is megbénítottak a saját gondolataim, és a legkevésbé sem akartam felkelni, hogy szembenézzek egy újabb nappal.

De aztán valami furcsa dolog történt. Egy gondolat villant be a fejembe, ami végül megváltoztatta az életemet. Olyan egyszerű volt, már-már ostoba. Eszembe jutott az alkalom, amikor egy rakétaindítást néztem, és a NASA visszaszámolt a felszállásig: 5-4-3-2-1. Arra gondoltam, mi lenne, ha én is így számolnék visszafelé, és felkelnék az ágyból?

Nevetségesnek tűnt, de kétségbe voltam esve, ezért megpróbáltam. Visszaszámoltam: 5-4-3-2-1 – és már keltem is ki az ágyból. Csak úgy. Nem gondoltam arra, hogy mennyire fáradt vagyok, vagy hogy mennyire nem akarok szembenézni a problémáimmal. Egyszerűen megmozdultam, mielőtt az agyamnak esélye lett volna lebeszélni róla. Mintha rakétát indítottam volna: Ha egyszer elkezded a visszaszámlálást, 5-4-3-2-1, nincs visszaút.

Életemnek ezen a pontján annyira hozzászoktam ahhoz, hogy hagyom, hogy a gondolataim megbénítsanak, a félelem és a stressz pedig felemésszen, hogy ez a koncepció teljesen idegennek tűnt. Emlékszem, mekkora felismerés volt, amikor azt gondoltam magamban: Várjunk egy percet, szörnyen érzem magam, és mégis képes vagyok megtenni, amit meg kell tennem? Igen, Mel, képes vagy rá. És működött.

Abban az öt másodpercben megszakítottam a túlgondolkodás körforgását. Apró győzelemnek éreztem, de egyben nagy felfedezés is volt. Ha túl tudtam lépni azon az öt másodpercnyi félelmen, akkor lehet, hogy bármin túl tudok lépni.

Így hát elkezdtem visszafelé számolni, 5-4-3-2-1, amikor valamit meg kellett tennem… de nem éreztem motivációt, hogy megtegyem.

5-4-3-2-1 Kelj fel, amikor megszólal az ébresztő.

5-4-3-2-1 Vedd fel a telefont, és beszélj az ismerőseiddel, hogy munkát találj.

5-4-3-2-1 Fizesd be a hónapok óta halmozódó számlákat.

Ezt a visszaszámlálási technikát „5 másodperces szabálynak” neveztem el. Olyan egyszerű: Abban a pillanatban, amikor ösztönösen cselekedni akarsz, öt másodpercen belül fizikailag meg kell mozdulnod, különben az agyad lebeszél róla. Egyszerűen kezdj el visszaszámolni – 5-4-3-2-1 – és mozdulj meg. Cselekedj, mielőtt beindul a tétovázás.

Elmondom, miért működik: A visszafelé számolás koncentrációt igényel, és kizökkent a robotpilóta üzemmódból, ami épp elég lökést ad ahhoz, hogy elindulj. Segít legyőzni a félelmet, a kétséget vagy a halogatást. Minden alkalommal, amikor visszaszámolsz, hogy 5-4-3-2-1, az olyan, mintha felborítanád az első dominót: a lendület működésbe lép, és nem azon gondolkodsz, hogy mit kell tenned, hanem már csinálod is. És hogy mi a legjobb rész? Ha egyszer elkezdesz mozgásba lendülni, sokkal könnyebb folytatni.

Egyszeriben 5 másodpercenként kényszerítettem magam, hogy az egyik lábamat a másik elé tegyem, és lassan visszatérjek az életembe. Nem fogok hazudni: nem volt könnyű. A következő néhány év életem legnehezebb évei közé tartozott.

Nem egyszerű kimászni az adósságból, vagy szembenézni a házasságod fájdalmas problémáival. Nem könnyű elcsendesíteni a szorongást, vagy legyőzni az önbizalomhiányt. Nehéz frissíteni az önéletrajzodat és munkát keresni, amikor megkérdőjelezed a saját értékeidet. Kemény dió rákényszerítened magad, hogy újra formába lendülj, és egészségesebb szokásokat alakíts ki, miután elengedted a gyeplőt.

És semmiképpen sem varázslatos egész nap dolgozni, aztán hazamenni, három gyerekkel foglalkozni, néhány percet a férjemmel tölteni, aztán minden este sokáig fennmaradni, és azon gondolkodni, hogyan tudnék több pénzt keresni.

De ezt tettem.

Az 5 másodperces szabály megtanított arra, hogy a cselekvés a válasz. A problémákon való töprengés soha nem oldja meg azokat. Ha arra vársz, hogy kedved legyen valamit megtenni, az azt jelenti, hogy soha nem fogod megtenni. A szabály megtanított arra, hogy senki sem fog megmenteni. Magadat kell megmentened önmagadtól. Kényszerítened kell magad, hogy apró lépéseket tegyél előre, egész nap, mindennap, különösen akkor, amikor nincs hozzá kedved.

Az 5-4-3-2-1-et használva át tudtam lépni a kifogásokon, a szorongáson, a túlterheltségen és a félelmen. És lépésről lépésre, napról napra, hétről hétre, lassan megtettem azokat a lépéseket, amelyek visszaterelték az életemet és a karrieremet a helyes útra. A férjem is elkezdte használni ezt a módszert arra, hogy szembenézzen a vállalkozásában felmerülő problémákkal, és neki is bevált. De még három évnek kellett eltelnie ahhoz, hogy bárkinek is meséljek az 5 másodperces szabályról. Nem akartam megosztani senkivel, mert először is nem tudtam, miért működik. Másodszor pedig nem éreztem magam abban a helyzetben, hogy bárkinek is tanácsot adjak.

De mindez megváltozott egy sorsszerű napon, amikor egy régi szobatársam engem ajánlott mint a „tökéletes személyt”, aki tanácsot adhatna a karrierváltással kapcsolatban egy kisebb rendezvényen. Feltételezem, azért gondolt rám, mert már annyiszor váltottam karriert, hogy még én is elvesztettem a fonalat.

A rendezvényen felajánlották, hogy elrepítenek engem és a férjemet San Franciscóba, és elszállásolnak minket egy hotelben. Amikor az ember anyagi gondokkal küzd, ez úgy hangzik, mint egy ingyen nyaralás, így igent mondtam. Ez volt az első alkalom, hogy beszédet mondtam egy rendezvény színpadán. Az egyetlen előadói órám a középiskolában volt, és amint felszálltam a repülőgépre, akkor kezdett eluralkodni rajtam a pánik: Mi a fenébe keveredtem?

Amikor felmentem a színpadra, és láttam, hogy 700 ember bámul vissza rám a közönségből, az agyam teljesen kiürült, és éreztem, hogy a mellkasom és a nyakam elvörösödik.

Ezután 21 perces szorongásos rohamom volt a színpadon. Körülbelül 19 perc elteltével elfelejtettem, hogyan fejezzem be a karrierváltásról szóló előadásomat, ezért kifecsegtem az 5 másodperces szabályt és azt, hogyan használom, mert nem jutott eszembe semmi más, amit mondhatnék. Biztos elájultam, mert arra a részre sem emlékszem, amikor a közönségben mindenkinek megadtam az e-mail-címemet. És ahogy lementem a színpadról, arra gondoltam: Ez volt életem legrosszabb élménye. Hála Istennek, hogy vége.

Kiderült, hogy ez a kis esemény volt az egyik első TEDx-konferencia. Felvették, és egy évvel később feltették a videót az internetre. Ezután nemcsak hogy vírusként terjedt, de minden idők egyik legnézettebb TEDx-előadása lett. Az 5 másodperces szabály és az 5-4-3-2-1-es visszaszámlálás szájhagyomány útján terjedt világszerte. Ahogy terjedt, az emberek elkezdtek e-maileket írni nekem, és elmesélték, hogyan változtatta meg az életüket ez a szabály. Annyira meghatottak a történetek, hogy késő este, miután lefektettem a három gyerekünket, én még ébren maradtam, és egyenként válaszoltam az e-mailekre.

Amikor fuldokoltam a problémáimban, úgy éreztem, hogy én vagyok az egyetlen, akinek gondot okoz, hogy megtegye azokat a dolgokat, amiket meg kell tennie. Ez nem igaz. Mindannyian küzdünk a motiváció hiányával. Ez egy univerzális probléma, és az 5 másodperces szabály olyan megoldásnak tűnik, amely nemcsak nekem, hanem a világ bármely pontján élő embernek beválik.

A történetek lenyűgözők voltak: Az emberek arra használták az 5-4-3-2-1-es szabályt, hogy legyőzzék a félelmeiket, a halogatást és a kifogásokat, hogy munkahelyet váltsanak; hogy lefogyjanak 50 kilót; hogy kijózanodjanak; hogy vállalkozásokat indítsanak és adjanak el; hogy javítsanak az egészségükön és a házasságukon. Az orvosi és klinikai felhasználások lenyűgöztek. Orvosok és pszichológusok használták a PTSD, a kényszerbetegség és a depresszió kezelésére. Miközben ezt a bevezetőt írom, már több mint ezer olyan emberről hallottunk, akik az 5 másodperces szabályt használták arra, hogy megelőzzék az öngyilkossági kísérletet, és segítséget kérjenek.

Ahogy ez a TEDx-előadás egyre népszerűbbé vált az interneten, elkezdtek meghívni más kisebb rendezvényekre is. Emlékszem, felkértek, hogy beszéljek egy csoport ingatlanügynöknek egy bárban. Kínos volt ott állni egy sörrel a kezemben, és próbáltam a zene és a szomszéd helyiségben fecsegő emberek zaja mellett beszélni. De túléltem. Beszéltem templomi pincékben, egy középiskolai osztályteremben, majd egy barátom barna zacskós munkahelyi ebédje közben, és onnantól kezdve egyre csak nőtt és nőtt a dolog.

A mikrofont tartva kiütéses lettem, és nem kaptam érte pénzt. De minél többet beszéltem a szabályról, és minél inkább láttam, hogy milyen hatékony volt azok esetében, akik kipróbálták, annál inkább megszállottja lettem annak, hogy megértsem, miért vezethet egy ilyen egyszerű trükk ilyen mélyreható eredményekhez.

Így hát felcsaptam a jogászkalapomat, és elkezdtem kutatni a szokásokat, az emberi viselkedést és a motiváció tudományát. Szükségem volt egy érvre: Miért működik az 5-4-3-2-1 visszaszámolás? Bizonyítékokat gyűjtöttem olyan hétköznapi emberek tapasztalatai alapján, akik alkalmazták. Meggyőző precedenseket találtam terapeuták, függőségi specialisták és orvosok beszámolóiban, akik elkezdték ajánlani a módszert a pácienseiknek, és minden bizonyíték egyetlen egyszerű magyarázatra mutatott:

A kis, következetes tettek mindent megváltoztatnak

Eközben a barátaimnak és a tágabb családomnak fogalma sem volt arról, hogy mit csinálok, mert túlságosan féltem elmondani nekik. Mel? Tanácsot ad? Hagyjál már! Majdnem tönkretette a saját életét.

A történetemnek ezen a pontján a férjem depresszióval küzdött, és otthagyta az éttermes üzletet. Még mindig fuldokoltunk az adósságban, így én teljes munkaidőben dolgoztam, és próbáltam a felszínen tartani az ötfős családunkat, miközben éjszakánként és hétvégenként kisebb rendezvényeken tartottam előadásokat, és gyakorlatilag mellékállásban írtam egy disszertációt a motiváció tudományáról.

Tudtam, hogy teljes munkaidőben akarom tanítani az 5 másodperces szabályt, és valahogyan karriert akarok építeni belőle, de nem tudtam, hogyan. Visszatekintve látom, mennyire megbénított az imposztorszindróma. Milyen jogon neveztem magam szakértőnek bármiben is? Azt hiszem, csak valamiféle engedélyre vártam, hogy kiállhassak a nyilvánosság elé.

Lehet, hogy éppen ezt csinálod. A megfelelő alkalomra vársz. Arra vársz, hogy készen állj, vagy egy kicsit kevésbé félj. Arra vársz, hogy valaki azt mondja neked, hogy ma van az a nap, amikor elkezdheted. A várakozással az a baj, hogy senki sem fog jönni. Az egyetlen engedély, amire szükséged van, az a sajátod.

Életem egyik legjobb döntése volt, hogy komolyan elhatároztam, hogy motivációs előadóként próbálok pénzt keresni. A könyv oldalain többet is megosztok majd veled arról, hogy mi vezetett ehhez az áttöréshez.

Amint elkezdtem pénzt keresni, minden dolláromat az adósságunk lefaragására fordítottam. Az első évben 17 fizetett előadást tartottam. A következő évben már 47-et, és ott tudtam hagyni a főállásomat. Nem is hittem el, hogy mi történik. A harmadik évben már 99 előadást tartottam, plusz egy 24 várost érintő turné következett a JPMorganChase Bankkal. Én lettem a világ legtöbbet foglalkoztatott női előadója. Olyan cégek béreltek fel, amelyeket csodáltam.

Hogyan történhetett ez? Úgy, hogy kierőszakoltam magam az ágyból azokon a reggeleken, amikor nem volt kedvem hozzá. Elsajátítható, életre szóló készség, hogy megtanuld, hogyan kényszerítsd magad cselekvésre, amikor félsz, vagy kétségek gyötörnek, vagy elárasztanak a kifogások. Ha egyszer elsajátítod, meg fogod érteni, hogy kis, következetes lépésekkel bármit elérhetsz.

Egy évben 150 napot voltam úton, színpadokon álltam, és az 5 másodperces szabályról és a motiváció tudományáról tartottam előadásokat, miközben a férjem otthon maradt, és vigyázott a három gyerekünkre. A szabályról és a színpadi képességeimről egyre szélesebb körben terjedt a hír. Az egyik rendezvényen huszonhétezer ember volt a közönség soraiban. A világ vezető márkáinak vezérigazgatói, profi sportolók, orvosok, idegtudósok és bestsellerírók kezdték ajánlani a munkámat másoknak. Hírlevelet indítottam, mert már nem volt időm arra, hogy személyesen válaszoljak az emberek e-mailjeire. Végül írtam a TEDx csapatának, és megkértem őket, hogy távolítsák el az e-mail-címemet az online videóból.

Amikor az emberek megkérdezték, hogy van-e doktori diplomám, vagy hogy terapeuta vagyok-e, azt mondtam: „Nem, mindent a nehezebb úton tanultam meg; elszúrtam a saját életemet, és aztán helyre kellett hoznom.”

Évek tapasztalatával, bizonyítékokkal, tanúvallomásokkal és kutatásokkal felfegyverkezve végre készen álltam arra, hogy könyv formájában is bemutassam az érveimet. 2017-ben saját kiadásban megjelentettem az 5 másodperces szabály című könyvemet.

Az 5 másodperces szabály a történelem legsikeresebb saját kiadású hangoskönyve lett, és az év hatodik legolvasottabb könyve az Amazonon. Ezt a könyvet mára már több millióan olvasták, és 41 nyelvre fordították le.

Az évek során, amikor az országot járva színpadokon beszélhettem, három fontos dolgot tanultam meg: Először is, a legtöbben egyszerűen csak megpróbáljuk a legjobbat kihozni magunkból, hogy előrébb jussunk, kifizessük a számláinkat, családot alapítsunk, szerelembe essünk, jobban érezzük magunkat, és kiaknázzuk az életünkben rejlő lehetőségeket. Mindössze egyszerű módokat keresünk arra, hogy egy kicsit boldogabbak legyünk, és egy kicsit jobbá tegyük az életünket. És nemcsak magunk számára keressük ezeket az erőforrásokat – hanem az életünkben jelen lévő emberek számára is, akiknek szintén szükségük van rájuk.

Másodszor, újra és újra azt mondják, hogy csodálatos képességem van arra, hogy összetett gondolatokat és tudományos kutatásokat egyszerű, megvalósítható tanácsokká alakítsak, amelyekkel bárki javíthat az életén.

És harmadszor, semmi sem okoz nagyobb örömet, mint megosztani azt, amit megtanultam az olyan emberekkel, mint te.

Ezért küldetésemnek tekintettem, hogy megtaláljam és megosszam a sok egyszerű eszközt, amelyekkel bárki jobb életet teremthet. És az „egyszerű” rész a kulcs, mert ha emlékszel rá, használni fogod. Tudtad például, hogy a tükörben lepacsizni magaddal az egyik leggyorsabb módja annak, hogy átprogramozd a gondolkodásmódodat az önbizalom érdekében? Én sem, és amint tudomást szereztem róla, beleástam magam a kutatásba, és ez lett a témája az Adj egy ötöst magadnak című New York Times bestsellerkönyvemnek.

Minél több eredményt értek el az emberek az 5 másodperces szabály és a pacsis szokás használatával, annál több szervezet, médiavállalat és céges márka kért fel, hogy készítsek programokat a csapataik és a közönségük számára.

Ezért 2019-ben elindítottam a 143 Studios elnevezésű vállalkozásomat, egy bostoni székhelyű médiagyártó céget, amely díjnyertes tartalmakat, eseményeket, hangsorozatokat, online kurzusokat, folyóiratokat, könyveket és szakmai továbbképzéseket készít olyan partnerek számára, mint a Starbucks, az Audible, az Ulta Beauty, a JPMorganChase, a LinkedIn és a Headspace.

2022-ben elindítottuk és elkezdtük a The Mel Robbins Podcastot, amelyet 194 országban sugároznak, és amely az egyik legnépszerűbb podcast az egész világon. Ingyenes online tanfolyamokat állítottunk össze, amelyeket már több mint egymillióan végeztek el. És azt a kis hírlevelet, amit annak idején megalkottam, ma már másfélmillió ember olvassa hetente kétszer. Többet is megtudhatsz a médiagyártó cégemről, a podcastról, a hírlevelemről és a tanfolyamainkról a www.melrobbins.com oldalon. Nem volt semmiféle előképzettségem vagy „megfelelő” bizonyítványom mindahhoz, amit elértem. Egyszerűen rávettem magam, hogy megcsináljam.

Negyvenegy éves voltam, amikor mélypontra kerültem, és megalkottam az 5 másodperces szabályt, hogy segítsen kikelni az ágyból. Negyvennégy éves voltam, amikor a TEDx színpadán szorongásos rohamot kaptam. Negyvenhat éves voltam, amikor megkaptam az első előadói fizetésemet. Negyvenkilenc éves voltam, amikor önállóan kiadtam az első könyvemet, az 5 másodperces szabályt. Ötvenéves voltam, amikor megalapítottam a médiaprodukciós cégemet. És ötvennégy éves voltam, amikor elindítottam a The Mel Robbins Podcastot, a világ egyik legnépszerűbb és leggyorsabban növekvő podcastját.

Az életem nem egy dolog miatt változott meg; az ezernyi reggel miatt változott meg, amikor felébredtem, és nem volt kedvem kikelni az ágyból, de 5-4-3-2-1, és rávettem magam, hogy megtegyem.

Az életem megváltoztatása nem varázslatos, hanem gyötrelmes volt

Nem valami titok miatt értem el sikert vagy pénzügyi szabadságot. Azért értem el, mert hajlandó voltam megtenni azt, amit a legtöbb ember nem: mindennap felkeltem, és függetlenül attól, hogy hogyan éreztem magam, több mint egy évtizeden át lassan, fáradságos tempóban haladtam a céljaim felé.

Voltak napok, amikor csak arra koncentráltam, hogy egy kicsit jobb legyek, mint az előző nap voltam. Gyakran csak ennyit kell tenned. Nem vagyok különleges, más, tehetséges vagy szerencsés; csak megtaláltam a számomra megfelelő eszközöket, és használtam őket. Ma az egész karrierem és életcélom az, hogy ezeket az eszközöket megosszam másokkal.

Nem azért mondom mindezt, hogy hencegjek. Azért mondom, hogy eláruljam, fogalmad sincs, mire vagy képes, ahogyan én se tudtam. Tettekkel rendkívüli dolgokat értem el, és te is képes lehetsz rá.

Soha nem fogod úgy érezni, hogy készen állsz arra, hogy megváltoztasd az életed. Egy nap egyszerűen belefáradsz a saját kifogásaidba, és rákényszeríted magad, hogy cselekedj. Soha nem lesz kedved lemenni az edzőterembe. Egy nap egyszerűen ráveszed magad, hogy elmenj. Soha nem lesz kedved ahhoz a nehéz beszélgetéshez. Egy nap egyszerűen eleged lesz a kerülgetésből, és rákényszeríted magad, hogy megtedd. Soha nem lesz kedved jobb munkát keresni. Egy nap csak ráerőlteted magad, hogy elkezdj keresgélni.

Az 5 másodperces szabály segít áthidalni a saját belső akadályaidat, és akkor is cselekedni, amikor nem érzed magad motiváltnak a cselekvésre. És ha elég sokáig alkalmazod, meg fogsz döbbenni azon, hogy mit vagy képes elérni.

Az 5 másodperces szabály azért működik, mert segít megnyerni az önmagaddal vívott belső csatát. De van egy dolog, amire nem képes: Nem tudja kivédeni a külső csatákat, amelyeket mindennap meg kell vívnod. Nem számít, hányszor számolsz vissza, nem fogja megállítani a dugókat, a tapintatlan idegeneket, a minden lében kanál főnököt vagy a családod folytonos ítélkezését, a bűntudatkeltést, a passzív megjegyzéseket és a követeléseket. És egy dolgot biztosan tudok: minél többször mondod alkalmazod az 5-4-3-2-1-et, és minél jobban erőlteted magad, hogy változtass, annál inkább azt fogod kívánni, hogy mások is változzanak.

Ezzel el is érkeztünk ehhez a könyvhöz.

Az elmúlt évtizedben arra összpontosítottam, hogy felfedezzem, megalkossam, megismertessem és megosszam azokat az egyszerű módszereket, amelyekkel te és én fejleszthetjük magunkat. De ez idő alatt még soha nem foglalkoztam a kutatások szerinti első számú tényezővel, amely meghatározza, hogy te és én egészséges és boldog életet élünk-e: a kapcsolatokkal. Itt jön a képbe a Hagyd rájuk elmélet.

Két évvel ezelőtt ráakadtam erre a két szóra: Hagyd rájuk, és ez olyan volt, mintha átkapcsolódott volna valami az életemben. Az 5 másodperces szabály megváltoztatta az önmagammal való kapcsolatomat. A Hagyd rájuk elmélet megváltoztatta a másokkal való kapcsolatomat.

Hadd magyarázzam el.

Az 5 másodperces szabály az ÖNfejlesztésről szól. Segíteni fog abban, hogy a nehéz napokon kikelj ki az ágyból, lemenj az edzőterembe, leülj, és elkezdj írni, foglalkozz a számlahegyekkel, kockázatot vállalj, jelentkezz egy tanfolyamra, végre ránézz a bankszámlakivonatodra, kimosd az elmúlt két hét szennyesét, vagy elkezdd azt a mesterségesintelligencia-kódoló tanfolyamot, amiről tudod, hogy el kell végezned.

Minden egyes alkalommal, amikor visszaszámolsz, hogy 5-4-3-2-1, magadat fogod átlendíteni a tétovázáson, a halogatáson, a túlgondolkodáson és a kétségeken. Megtanítod magadnak, hogyan cselekedj, függetlenül attól, hogy mit érzel. Ezért működik.

De az évek során elgondolkodtam azon, hogy miért kell állandóan kényszerítenem magam, hogy haladjak? Miért félek annyira a kudarctól? Miért vagyok olyan ideges, ha kockázatot kell vállalnom? Miért esik nehezemre azt kérni, amire szükségem van? Pontosan mi áll az utamban?

Előfordult már, hogy valóban megálltál, és átgondoltad ezeket a kérdéseket: Miért tétovázol? Mi az, ami miatt halogatod a dolgokat? Vagy ami miatt olyan fáradtnak érzed magad? Vagy túlgondolsz minden döntést? Mi van a kétségek mögött? Mi akadályoz meg abban, hogy megtedd, amit meg kell tenned, vagy úgy éld az életed, ahogyan szeretnéd élni? Mitől félsz?

Megdöbbentem, amikor magam is rájöttem a válaszra: Mások. Vagy inkább az, ahogyan hagytam, hogy mások hatással legyenek rám. Túl sok időt és energiát töltöttem azzal, hogy más embereket irányítottam, vagy aggódtam miattuk. Hogy mit tesznek, mit mondanak, mit gondolnak, hogyan éreznek, és mit várnak el tőlem. Az igazság az, hogy nem számít, milyen keményen próbálkozol, vagy mit teszel, nem tudsz irányítani másokat. És mégis úgy éled az életed, mintha képes lennél rá.

Úgy élsz, hogy ha a megfelelő dolgokat mondod, akkor az emberek szeretni fognak. Ha folyamatosan több munkát vállalsz, a főnököd tisztelni fog. Ha megfelelően viselkedsz, és eleget teszel annak, amit anyukád akar, és a barátaidat is boldoggá teszed, akkor valahogy békére lelsz. Nem fogsz.

Ebből a könyvből megtudhatod, hogy ez a két szó – Hagyd rájuk – hogyan szabadíthat fel. Felszabadít mások véleménye, drámája és ítélkezése alól. Felszabadulsz abból a kimerítő körforgásból, hogy megpróbálsz mindent és mindenkit irányítani magad körül.

Jobban is lehet élni.

A Hagyd rájuk elmélet egy bevált módszer, amely megtanít arra, hogyan védd meg az idődet és az energiádat, és hogyan koncentrálj arra, ami számodra fontos. Túl sokáig hajszoltad az elismerést, menedzselted mások boldogságát, és hagytad, hogy a véleményük visszatartson. Tanuld meg, hogyan hagyj fel a hatalmad átadásával, és kezdj el olyan életet teremteni, ahol te vagy az első – az álmaid, a céljaid, a boldogságod. És mi a legjobb ebben? A Hagyd rájuk elmélet nemcsak a te életedet fordítja jobbra – hanem a körülötted lévők életét is.

Hogyan lesz hasznodra ez a könyv?

Ez a könyv a Hagyd rájuk elméletről szól, arról, hogy mi is ez, miért működik, és hogyan használhatod életed nyolc kulcsfontosságú területén, ahol olyan dolgokat próbáltál irányítani, amelyeket egyszerűen nem tudsz. Tele van kutatásokkal, bizonyítékokkal és történetekkel arról, hogyan alkalmazhatod a Hagyd rájuk elméletet – és megtudhatod, hogy ezt a megközelítést ősi filozófiák, terápiás módszerek, valamint a világ nagy vallásainak alapvető tanításai, a sztoicizmus és a spirituális gyakorlatok is támogatják.

Bár az itt elhangzottak nagy részét tudományos kutatások támasztják alá, ez nem egy tankönyv vagy tudományos esszé. Ez a könyv arra hivatott, hogy útmutatóként szolgáljon a Hagyd rájuk elmélet és annak elvei alkalmazásához az életed legfontosabb területein. Éppen ezért úgy írtam meg, hogy könnyen érthető és szórakoztató legyen olvasni, valamint tele van életszerű történetekkel és konkrét tanulságokkal. Ráadásul minden fejezet végén összefoglalókat találsz, így a legfontosabb tudnivalók mindig kéznél lesznek, és azonnal hasznosítani tudod a tanultakat.

Alig várom, hogy elolvasd ezt a könyvet, és alkalmazd mindazt, amit megtanulsz. Gyorsan rá fogsz jönni, hogyan láncoltad a boldogságodat mások viselkedéséhez, véleményéhez és érzéseihez. Az eredmény? Tudtodon kívül szabotáltad azt a képességedet, hogy boldogabb és egészségesebb legyél, és megkapd, amit akarsz.

Ennek ezzel a könyvvel vége.

Ha megígéred magadnak, hogy velem tartasz a könyvben, elolvasod, magadba szívod, és azonnal elkezded alkalmazni, amit megtanulsz, garantálom neked: Az életed egy kicsit könnyebbé válik, és a kapcsolataid sokkal jobbak lesznek.

Ez lesz az egyik legfelszabadítóbb és leghatalmasabb dolog, amit valaha is tapasztaltál. És mindez két egyszerű szóval kezdődik: Hagyd rájuk.

1. FEJEZET

Ne pazarold az életed olyan dolgokra, amelyeket nem tudsz irányítani

Ha azért küzdesz, hogy megváltoztasd az életed, hogy boldogabban érd el a céljaidat, szeretném, ha ezt hallanád: A probléma nem veled van. A probléma az a hatalom, amit tudtodon kívül mások kezébe adsz.

Mindannyian ezt tesszük, gyakran anélkül, hogy észrevennénk. Elkövetjük azt a hibát, hogy azt hisszük, ha a megfelelő dolgokat mondjuk, akkor mindenki elégedett lesz. Ha mindent megteszel, talán nem fog csalódni a párod. Ha elég barátságos vagy, talán a munkatársaid jobban fognak kedvelni. Ha fenntartod a békét, talán a családod nem ítéli el többé a döntéseidet.

Ismerem, mert én is átéltem. Éveken át próbáltam mindent megadni másoknak, azt gondoltam, hogy ha eleget teszek, a megfelelő dolgokat mondom, és mindenkit boldoggá teszek, akkor végre jól érzem majd magam a bőrömben.

De mi történik ehelyett? Keményebben dolgozol, tovább erőlködsz, kisebbre húzod össze magad, és valaki mégis csalódott. Valaki mégis kritizál. Még mindig úgy érzed, hogy bármennyire igyekszel is, sosem lesz elég.

Ennek nem kell így lennie. Ez a könyv segít abban, hogy visszaszerezd a hatalmadat. Hogy ne pazarold tovább az idődet, az energiádat és a boldogságodat arra, hogy olyan dolgokat próbálj irányítani, amelyeket nem tudsz – például mások véleményét, hangulatát vagy cselekedeteit –, és ehelyett koncentrálj arra, amit te irányíthatsz: magadra.

És van ebben valami figyelemre méltó: amikor abbahagyod mások irányítását, rájössz, hogy sokkal több hatalmad van, mint gondoltad – csak tudtodon kívül elajándékoztad.

Hadd mutassam be neked a legegyszerűbb, leginkább sorsfordító gondolatot, amit valaha felfedeztem: a Hagyd rájuk elméletet.

Mi a Hagyd rájuk elmélet?

A Hagyd rájuk elmélet lényege a szabadság. Ez a két egyszerű szó – hagyd rájuk – megszabadít téged attól a tehertől, hogy megpróbálj irányítani másokat. Ha nem foglalkozol tovább azzal, hogy mit gondolnak, mondanak vagy tesznek mások, végre lesz energiád arra, hogy a saját életedre koncentrálj. Abbahagyod a reagálást, és elkezdesz élni.

Ahelyett, hogy az őrületbe kergetnéd magad azzal, hogy megpróbálsz másokat irányítani vagy másoknak megfelelni, megtanulod rájuk hagyni.

Szóval, hogy néz ez ki? Képzeld el, hogy a munkahelyeden vagy, és a kollégádnak rossz kedve van. Ahelyett, hogy hagynád, hogy a negativitása hatással legyen rád, mondd azt, hogy rájuk hagyom. Hagyd, hogy morcosak legyenek. Ez nem a te problémád. Koncentrálj a saját munkádra és arra, ahogyan te érzed magad.

Vagy talán az édesapád tesz egy újabb megjegyzést az életeddel kapcsolatos döntéseidre, és ettől úgy érzed magad, mintha téglával vertek volna fejbe. Ahelyett, hogy hagynád, hogy ez tönkretegye a napodat, csak mondd azt, hogy ráhagyom. Hagyd, hogy meglegyen a véleménye. Nem változtatja meg azt, hogy ki vagy, vagy hogy mit értél el, vagy a jogodat, hogy olyan döntéseket hozz, amelyek boldoggá tesznek téged.

Az igazság az, hogy másoknak nincs valódi hatalmuk feletted, hacsak te nem adod meg nekik.

Elmondom, miért működik: Ha nem próbálsz többé olyan dolgokat irányítani, amelyekre nincs ráhatásod, nem pazarolod tovább az energiádat. Visszaszerzed az idődet, a lelki békédet és a fókuszodat. Rájössz, hogy a boldogságod a te tetteidhez kötődik, nem pedig valaki más viselkedéséhez, véleményéhez vagy hangulatához.

Egyszerűen hangzik – és az is. Hidd el, ez a fordulat mindent meg fog változtatni. És a címe – Hagyd rájuk – ellenére ez a könyv rólad szól. A te idődről és energiádról – mert ezek a legértékesebb erőforrásaid.

A Hagyd rájuk elmélet megtanít arra, hogy minél inkább hagyod, hogy mások éljék az életüket, annál jobb lesz a te életed is. És minél inkább hagyod, hogy az emberek olyanok legyenek, amilyenek, vagy azt érezzék, amit éreznek, vagy azt gondolják, amit gondolnak, annál jobbak lesznek a kapcsolataid.

Az, hogy megtanultam, hogyan hagyjam a felnőtteket felnőttnek lenni, megváltoztatta az életemet. És a tiédet is meg fogja változtatni, mert amikor végre nem adod át a hatalmadat másoknak, látni fogod, hogy mennyi hatalmad van valójában.

De talán a legmeglepőbb dolog a Hagyd rájuk elmélettel kapcsolatban az, ahogyan rájöttem.

Szinte szégyellem elmesélni a történetet.

Egy középiskolai bálon fedeztem fel azt, ami megváltoztatta az egész életszemléletemet… (Na ez az a mondat, amiről sosem gondoltam volna, hogy valaha is le fogom írni).

A bál, amely megváltoztatta az életemet

Nem tudom, miért van ez, de a bálok nagyon stresszesek. A két lányunkkal négyet is végigcsináltam, ezért gondoltam, hogy a fiunk, Oakley bálja gyerekjáték lesz. Tévedtem.

A lányaink hónapokig minden részletet megszállottan megterveztek: ruhák, párok, meghívók, frizurák, barnító spray, smink, fűzők, buszbérlés, a bál utáni bulik. Az egész véget nem érő volt, és annyira örültem, amikor végre túl voltunk rajtuk.

A fiunk viszont nem volt benne biztos, hogy ő és a barátai egyáltalán elmennek. Hiába biztattam, nem közölte velünk a részleteket vagy a terveit. (Tudom, hogy mindenki, akinek fia, fiútestvére vagy pasija van, most velem együtt bólogat.)

Aztán a bál előtti héten Oakley úgy döntött, hogy el akar menni. Minden az utolsó pillanatban történt – a szmoking, a különleges tornacipő, amit viselni akart, a logisztika. Még a párja felkérését – amin a lányaink hónapokig gyötrődtek – is a nagy esemény előtti utolsó két napra hagyta.

Amikor végre eljött a bál, csodával határos módon már megvolt a szmoking, a teniszcipő, a partner és a bál előtti fotók helyszíne. Valahogy rábeszéltek minket a bál utáni buli megrendezésére is. Hú!

Mielőtt kirohantunk volna az ajtón, a férjem, Chris még utoljára megigazította Oak nyakkendőjét. A lányunk, Kendall, aki hazajött a főiskoláról, ránézett az öccsére, és azt mondta: „Annyira jól nézel ki, Oakley.”

Ott álltam, és elmerengtem a pillanaton. Milyen jóképű fiatalemberré cseperedett. El sem hittem, milyen gyorsan elrepült ez a 18 év. Azt sem tudtam elhinni, hogy Kendall már majdnem befejezte a főiskolát, a lányunk, Sawyer pedig már lediplomázott, és most egy nagy bostoni techcégnél dolgozik.

Ahogy ott álltam a konyhában, hagytam, hogy átjárjon ez a valóság: Az idő múlik, és azt kívántam, bárcsak lelassulna. Ez a kegyetlen tény az idővel kapcsolatban. Telni fog, akár lelassítasz, akár nem. Az idő, amit azokkal az emberekkel töltesz, akiket szeretsz, olyan, mint egy olvadó jégkocka.

Egyik percben még ott van… A következőben már nincs.

És íme, a szomorú igazság: te és én, nem tudjuk megállítani a jégkocka olvadását. Az egyetlen dolog, amit tehetünk, hogy a lehető legtöbbet hozzuk ki abból az időből, amit a szeretteinkkel tölthetünk, amíg lehetőségünk van rá.