Matthew Ball

Metaverzum

Így forradalmasítja valóságunkat
a virtuális világ

részlet

A fordítás alapja:
Matthew Ball: The Metaverse – And How it Will Revolutionize Everything

Copyright © Matthew Ball, 2022
First published by Liveright Publishing Corporation, a division of W. W. Norton & Company Inc. This edition published by arrangement with W. W. Norton & Company Inc.

Fordította
Bevezetés, 1–8. fejezet © Roboz Gábor, 2022
9–15. fejezet, Zárszó © Pétersz Tamás, 2022

Szakmailag lektorálta: Kovács Gergely

Szerkesztette: Greff András
Borítóterv: Kovács Péter
Borítófotó: A. Solano (Shutterstock)

HVG Könyvek, Budapest, 2022
Kiadóvezető: Budaházy Árpád
Felelős szerkesztő: Dufka Hajnalka
www.hvgkonyvek.hu

ISBN 978 963 565 333 1

Minden jog fenntartva. Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti úton vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Kiadja a HVG Kiadó Zrt., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.
Felelős kiadó: Szauer Péter

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Rosie-nak, Elise-nek és Hillarynek

Tartalom

Bevezetés

I. rész: Mi a metaverzum?

1. A jövő rövid története

2. Zavar és bizonytalanság

3. A metaverzum várva várt definíciója

4. Az internet következő generációja

II. rész: A metaverzum megvalósítása

5. Hálózatépítés

6. Számítás

7. A virtuális világok motorjai

8. Interoperabilitás

9. Hardver

10. Fizetési csatornák

11. Blokkláncok

III. rész: Hogyan forradalmasít mindent a metaverzum?

12. Mikor valósul meg a metaverzum?

13. Metaüzlet

14. A metaverzum győztesei és vesztesei

15. Létezés és metaverzum

Zárszó – Mindannyian nézők vagyunk

Köszönetnyilvánítás

Jegyzetek

Név- és tárgymutató

Bevezetés

A technológiának gyakran köszönhetünk olyan meglepetéseket, amelyeket senki sem tudott előre jelezni – a legnagyobb és legelképesztőbb fejlődési ugrásokra azonban sokszor már évtizedekkel a megvalósulásuk előtt is számítanak. Vannevar Bush, a washingtoni Carnegie Intézet (Carnegie Institution) akkori elnöke az 1930-as években olyan – csak elméletben létező – elektromechanikus eszközzel kezdett el foglalkozni, amely képes lett volna eltárolni minden betáplált könyvet, feljegyzést és írásos kommunikációt, és mechanikusan, kulcsszavak alapján kapcsolta volna össze őket, tehát nem hagyományos, alapvetően hierarchikus szerveződésű tárolási modellek használatával. Bár a szóban forgó archívum óriási lett volna, Bush váltig állította, hogy ha megvalósulna, a Memex („memory extender”, vagyis memóriabővítő) „rendkívül gyorsan és rugalmasan” kezelhető lenne.

Bush a fenti, korai ötlete bemutatását követő években az amerikai történelem egyik legnagyobb hatású mérnöke és tudományos területen működő kormánytisztviselője lett. 1939 és 1941 között az Egyesült Államok Országos Repülésügyi Tanácsadó Testülete (National Advisory Committee for Aeronautics) – vagyis a NASA elődjeként ismert ügynökség – alelnökeként és átmenetileg elnökeként dolgozott. Ebben a minőségében meggyőzte Franklin D. Roosevelt elnököt, hogy alapítsa meg a később Tudományos Kutatási és Fejlesztési Hivatal (Office of Scientific Research and Development, OSRD) néven ismert szövetségi ügynökséget, amelyet aztán Bush igazgatott, és közvetlenül az elnöknek tett jelentést a munkájáról. Az ügynökségnek szinte korlátlan költségvetést biztosítottak, és elsősorban olyan titkos projekteket kellett megvalósítania, amelyek hozzájárultak az Egyesült Államok II. világháborús tevékenységéhez.

Alig négy hónappal az OSRD megalapítása után Roosevelt elnök – egy Bushsal és Henry A. Wallace alelnökkel tartott megbeszélést követően – jóváhagyását adta a Manhattan-terv néven ismert atombombaprogramhoz. Roosevelt a program kézben tartása érdekében létrehozta a Legfelső Szintű Döntéshozói Testületet (Top Policy Group), amelynek tagja volt ő maga, Bush, Wallace, Henry L. Stimson hadügyminiszter, George C. Marshall vezérkari főnök és James B. Conant, aki átvette Bushtól az OSRD korábban általa vezetett aldivízióját. Emellett az Urán Bizottság (Uranium Committee) – amelyet később átneveztek S-1 Végrehajtó Bizottságra (S-1 Executive Committee) – is közvetlenül Bush igazgatása alá tartozott.

Azután, hogy a világháború 1945-ben véget ért, de még két évvel azelőtt, hogy otthagyta az OSRD igazgatói posztját, Bush publikált két híres esszét. Az elsőt, a „Science, the Endless Frontier”-t (A tudomány határtalan vidéke) az elnöknek címezte, és a szövegben felszólította a kormányt, hogy a békeidőbeli forrásmegvonás helyett inkább fektessen be még több pénzt a tudomány és a technológia területén, továbbá amellett érvelt, hogy létre kell hozni az Országos Tudományos Alapítványt (National Science Foundation). A második esszé, az „As We May Think” (Így is gondolkodhatunk) a The Atlanticben jelent meg, és ebben Bush a nyilvánosság előtt is kifejtette a Memexről alkotott vízióját.

Bush az esszéi publikálását követő években visszalépett közhivatali tisztségéből, és eltűnt a nyilvánosság elől, de munkája gyümölcse hamarosan beérett a kormányzati és a tudományos szférában, valamint a társadalmi életben. Az amerikai kormány az 1960-as évektől kezdődően számos, a védelmi minisztérium alá tartozó projektet kezdett finanszírozni külsős kutatókkal, egyetemekkel és más, nem kormányzati intézményekkel együttműködésben, és ezek a projektek együtt fektették le az internet alapjait. Ezzel egy időben a Bush nevével fémjelzett Memex hozzájárult a „hiperszöveg” koncepciójának létrejöttéhez és fejlődéséhez. A hiperszöveg, a world wide web működésének egyik alapvető eszköze jellemzően HTML- (HyperText Markup Language) nyelven íródik, és lehetővé teszi a felhasználók számára, hogy azonnal hozzáférjenek az online tartalmak szinte végtelen tárházához, ha rákattintanak a szöveg egy adott részére. Húsz évvel azután, hogy megszületett a Memex elképzelése, az amerikai szövetségi kormány megalapította az Internetmérnöki Munkacsoportot (Internet Engineering Task Force), hogy kézben tartsa az internetprotokoll-készlet (Internet Protocol Suite) technikai fejlődését, és a védelmi minisztérium segítségével létrehozta a Világháló Társulást (World Wide Web Consortium), amely egyéb feladatai ellátása mellett a HTML-nyelv folyamatos fejlesztését felügyelte.

Míg a technológiai fejlődés jellemzően nem a nyilvánosság előtt zajlik, a science fiction zsánere gyakran nyújt az embereknek kristálytiszta képet a jövőről. Bár 1968-ban még az amerikai háztartások kevesebb mint 10 százalékában volt színes televízió, az év második legnagyobb bevételét termelő mozifilmjeként ismert 2001: Űrodüsszeia (2001: A Space Odyssey) olyan jövőképet mutatott a közönségnek, amelyben az emberiség ezeket a hűtő méretű eszközöket tálcavékony kijelzőkre cserélte, és használatuk már reggelizés közben is megszokottnak számít. Kubrick klasszikusának mai közönsége már egyből az iPadekre asszociálhat ezekről a készülékekről. A film fiktív technológiai újítása, akárcsak a Bush-féle Memex megvalósítása, a valóságban sokkal tovább tartott, mint eredetileg elképzelték. Az iPadek négy és fél évtizeddel az úttörő 2001 bemutatója után kerültek boltokba, és több mint egy évtizeddel azután, amikor a futurisztikus film cselekménye játszódott.

A tabletekből 2021-re hétköznapi eszközök lettek, és az űrutazás hétköznapivá válásához is egyre közelebb kerülünk. Azon a nyáron egymással versengő milliárdosok (Richard Branson, Elon Musk és Jeff Bezos) serénykedtek, hogy immár civilek is utazhassanak alacsony Föld körüli pályán; ezek az emberek pénzt és energiát nem sajnálva küzdenek a célért, hogy bevezessék az űrliftek és az égitestek gyarmatosításának korát. Végül azonban mégis egy másik, szintén több évtizedes múltra visszatekintő, sci-fibe illő ötlet, a metaverzum felbukkanása jelezte, hogy talán már tényleg a jövőben élünk.

Mark Zuckerberg, a Facebook társalapítója és vezérigazgatója 2021 júliusában a következőt nyilatkozta: „Úgy gondolom, vállalatunk történetének soron következő fejezetében az emberek látványos fejlődésnek lehetnek majd szemtanúi, és ezt követően nem elsősorban közösségimédia-, hanem metaverzum-vállalatnak tartanak majd minket.” Röviddel ezután Zuckerberg nyilvános bejelentést tett a vállalat új divíziójáról, amely a metaverzumon dolgozik majd, és előléptette a Facebook Valóságlaborok (Reality Labs) igazgatóját műszaki igazgatóvá. (A Valóságlaborok divíziójában különböző futurisztikus projektekkel foglalkoznak, amilyenek az Oculus VR [virtuális valóság] és AR [kiterjesztett valóság]-szemüvegek, valamint az agy–számítógép interfészek). Zuckerberg pedig 2021 októberében bejelentette, hogy a Facebook a „metaverzummá” alakulás érzékeltetésére mostantól Meta Platforms vagy röviden Meta néven fut majd. A Facebook számos részvényesének meglepetésére azt is hozzátette, hogy az ő metaverzumos befektetései 2021-ben több mint 10 milliárd dollárral csökkentik a vállalat működési bevételét, egyúttal figyelmeztetett, hogy ezek a befektetések a következő néhány évben még biztosan nőni fognak.

Zuckerberg szavai nagy visszhangot keltettek, pedig számos kortársa és konkurense fogott hasonló vállalkozásokba és tett hasonló bejelentéseket a megelőző hónapok során. Májusban a Microsoft vezérigazgatójaként ismert Satya Nadella a Microsoft vezetésével kiépülő „céges metaverzumról” kezdett beszélni. A többek között grafikai processzorairól és félvezetőiről ismert Nvidia mamutvállalat alapítója és vezérigazgatója, Jensen Huang azt ígérte a befektetőiknek, hogy „a gazdaság a metaverzumban […] nagyobb volumenű lesz, mint a fizikailag létező valóságban”, és hogy az Nvidia platformjainak és processzorainak központi szerepe lesz ebben. A számítógépesjáték-ipar 2020 negyedik negyedévében és 2021 első negyedévében története két legnagyobb nyilvános, elsődleges részvénykibocsátását könyvelhette el a Unity Technologies és a Roblox Corporation esetében, és mindkettő a metaverzum-koncepcióba ágyazta be céges történetét és ambícióit.

2021 hátralévő részében a „metaverzum” kifejezés használata lényegében megkerülhetetlen lett: a techvállalatok vezérigazgatói, illetve képviselői majd’ megszakadtak igyekezetükben, hogy nyilvános megszólalásaikban elsüssék, hátha a vállalatuk ettől jövedelmezőbb lesz, ügyfeleik pedig boldogabbak, versenytársaik kevésbé fenyegetőek lesznek. A Roblox 2020. októberi nyilvános részvénykibocsátását megelőzően a „metaverzum” kifejezés mindössze öt alkalommal bukkant fel az Egyesült Államok Értékpapír- és Tőzsdefelügyelete (Securities and Exchange Commission) bejegyzései között. 2021-ben viszont már több mint 260-szor említették. Ugyanebben az évben a Bloomberg szoftvervállalat – amely pénzügyi adatokat és információkat biztosít befektetői számára – több mint 1000 esetet regisztrált, amelyben előkerült a metaverzum szó. Ez a szám a megelőző évtizedben mindössze 7 volt.

A metaverzum iránti érdeklődés ugyanakkor nem csak a nyugati országokra és cégekre korlátozódott. A Kína legnagyobb vállalataként ismert Tencent online-játék-óriás 2021 májusában a nyilvánosság előtt is felfedte a metaverzumról alkotott jövőképét, amelyet ez a vállalat „Hiperdigitális Valóságnak” (Hyper Digital Reality) nevez. Egy nappal később Dél-Korea Tudományos és Információtechnológiai Minisztériuma (Ministry of Science and Information and Communications Technology) bejelentette „A (dél-koreai) Metaverzum Szövetséget” (The [South Korean] Metaverse Alliance), amely több mint 450 vállalatot foglal majd magába, köztük az SK Telecomot, a Woori Bankot és a Hyundai Motort. Augusztus elején Dél-Korea egyik legfontosabb számítógépesjáték-gyártója és -fejlesztője, a Krafton – többek között a PlayerUnknown’s Battlegrounds, ismertebb nevén a PUBG készítője – is megkezdte a nyilvános részvénykibocsátását, amely az ország történetének második legnagyobbja volt. A Krafton befektetési bankárai még véletlenül sem akarták elhallgatni leendő befektetőik előtt, hogy a vállalat globális szinten a metaverzum egyik vezető szereplője lesz. Az ezt követő hónapokban az olyan kínai internetes óriások, mint az Alibaba és a ByteDance – a világszerte használt közösségimédia-felület, a TikTok anyavállalata –, elkezdtek különböző, metaverzummal kapcsolatos neveket levédetni, valamint a VR- és a 3D-technológiához kötődő startupokat felvásárolni. Mindeközben a Krafton nyilvánosan is bejelentette, hogy elindítja „PUBG metaverzumát”.

A metaverzum ugyanakkor nem csak különféle technokapitalisták és sci-fi rajongók képzeletét tüzelte fel. Nem sokkal azután, hogy a Tencent nyilvánosságra hozta a hiperdigitális valóságról alkotott vízióját, a Kínai Kommunista Párt végrehajtotta addigi legnagyobb rajtaütését a hazai számítógépesjáték-iparon. A párt új törvényeket helyezett hatályba: többek között megtiltotta, hogy a fiatalkorúak hétfőtől csütörtökig ilyen játékokkal töltsék az idejüket, egyúttal megszabta, hogy hétvégenként is csak este nyolc és kilenc óra között játszhatnak (azaz innentől kezdve egy fiatalkorú hetente legfeljebb három órát tölthetett ilyen programok használatával). Emellett kötelezte a Tencentet és a hozzá hasonló vállalatokat, hogy arcfelismerő szoftvereik segítségével és játékosaik személyi igazolványának időről időre történő ellenőrzésével biztosítsák, hogy a játékosok ne kerülhessék meg a szabályozást úgy, hogy egy idősebb személy számítógépét használják. A Tencent továbbá ígéretet tett rá, hogy 15 milliárd dolláros összeggel hozzájárul a „fenntartható társadalmi értékek megőrzéséhez”, és a Bloomberg azt írta, ezt a pénzt olyan területekre költik majd, mint „a szegények jövedelmének emelése, az orvosi ellátás fejlesztése, a vidéki gazdasági mutatók javítása és az oktatási programok támogatása”. Az Alibaba, Kína második legnagyobb vállalata, alig két héttel később hasonló összegű vállalásról tett bejelentést. A Kommunista Párt üzenete világos volt: elvtársaitokkal és elvtársnőitekkel foglalkozzatok, ne virtuális avatárokkal.

A Párt aggodalma a számítógépesjáték-tartalmak és a platformok hétköznapi életben betöltött szerepét illetően augusztusban vált még látványosabbá, amikor az állami tulajdonban lévő Security Times figyelmeztette az olvasóit, hogy a metaverzum „nagyszabású és illuzórikus elgondolás”, és aki „vakon pénzt fektet bele, azzal végül úgyis kiszúr majd”. Egyes elemzők szerint Kína különböző figyelmeztetései, tiltásai és adóztatást célzó szabályozásai éppen a metaverzum jelentőségét igazolják vissza. Egy kommunista ország számára, amelyet egyetlen párt irányít, az együttműködésre és kommunikációra lehetőséget biztosító párhuzamos világ létrehozása fenyegető kilátás – függetlenül attól, hogy azt egyetlen vállalat vagy decentralizált közösségek igazgatják.

Kína azonban nem volt egyedül az aggályaival. Októberben az Európai Parlament tagjai is elkezdték megfogalmazni a kifogásaikat. Az egyik különösen fontos hang Christel Schaldemose-é volt, aki főtárgyalói minőségben felügyelte a folyamatot, amelynek során az Európai Unió története legnagyobb volumenű vizsgálatával bírálta felül a digitális világra vonatkozó szabályozásait (ezek nagy része csorbítani volt hivatott az olyan techóriások hatalmát, mint a Facebook, az Amazon és a Google). Schaldemose októberben azt nyilatkozta a Politiken nevű dán lapnak, hogy „a metaverzummal kapcsolatos tervek nagyon-nagyon aggasztóak”, és hogy az Uniónak „oda kell figyelnie ezekre”.

Elképzelhető, hogy a metaverzumot érintő megannyi bejelentés, kritika és figyelmeztetés csupán valamilyen virtuális fantazmagória való világbeli visszhangkamráját alkotja – de az is lehet, hogy sokkal inkább új narratívák felépítéséről, termékek értékesítéséről és színtiszta marketingről van szó, nem pedig forradalmi változásokról. Elvégre, a techipartól finoman szólva sem idegen a különböző felkapott kifejezések használata, amelyeket jóval tovább sulykolnak, mint amennyi időt megér a piacon az általuk jelölt termék vagy szolgáltatás (mint a 3D-s televíziók), esetleg kiderül, hogy a szóban forgó fejlesztés megvalósulása sokkal messzebb van, mint eredetileg ígérték (mint a VR-headsetek vagy a virtuális asszisztensek esetén történt). Az azonban ritkán esik meg, hogy a világ legnagyobb vállalatai ilyen korai fázisban vesznek látványos fordulatot egy efféle vízió hatására a nyilvánosság előtt. Ezáltal ugyanis vállalják a kockázatot, hogy alkalmazottaik, ügyfeleik és részvényeseik az alapján fogják megítélni őket, hogy mennyire sikerült megvalósítaniuk ambiciózus célkitűzésüket.

A metaverzum elképzelésére érkezett drámai reakciók azt az egyre erősödő meggyőződést tükrözik, hogy a következő nagy számítástechnikai és hálózati platformról van szó, léptékben ahhoz hasonló átalakulásról, ahogy az 1990-es évek személyi számítógépeinek és vonalas internetének világából átléptünk a ma ismert mobiltelefonok és felhőalapú számítástechnika világába. Ez a váltás népszerűbbé tett egy korábban csak az üzleti iskolák szűk körében használt terminust, a „felforgató technológiát”, és majdnem minden iparágat átalakított, továbbá átformálta a modern politikát és társadalmat.

Van azonban egy lényeges különbség az imént említett átalakulás és a metaverzumot előkészítő között: az időzítés. A legtöbb iparág és ember nem látta előre, milyen jelentőségre tesz majd szert a mobiltelefon és a felhő, következésképpen nem tudtak elég gyorsan reagálni a változásra; képtelenek voltak szembeszállni a felforgató technológiákkal, ellentétben azokkal, akik hamarabb meglátták ezeknek az újításoknak az értékét. A felkészülés a metaverzumra már jóval korábban elkezdődött, és sokkal proaktívabban zajlik.

2018-ban kezdtem online esszéket publikálni a metaverzumról, amely akkoriban még csak kevesek által ismert és értett fogalomnak számított. Ezeket az írásokat az azóta eltelt évek során több millióan olvasták, a metaverzum ugyanis időközben átkerült a puha fedeles science fiction regények közegéből a The New York Times címoldalára és világszerte a különböző céges stratégiákat tárgyaló dokumentumokba.

E könyvhöz naprakésszé tettem, kibővítettem és átdolgoztam mindent, amit korábban a metaverzumról írtam. Elsődleges célom, hogy világos, átfogó és hiteles meghatározást kínáljak erről a továbbra sem teljesen kiforrott elképzelésről. Ambícióim azonban még nagyobbak: reményeim szerint sikerül érthetővé tennem, mi szükséges a metaverzum megvalósításához, miért fognak teljes generációk ide költözni és itt élni, továbbá hogyan alakítja át végérvényesen a hétköznapi életünket, a munkavégzésünket és a gondolkodásmódunkat. A szóban forgó változások összértéke pedig véleményem szerint több tízbillió dollár lesz.

Felhasznált betűtípusok
Barlow – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0