A tetovált költő

avagy tőlem nektek 100x

Elek Tibor

2022

Underground Kiadó Kft.

www.undergroundkiado.hu

Minden jog fenntartva!

Copyright Elek Tibor 2021

Korrektúra: Szél Ildikó

Előszó

A nevem Elek Tibor. Egy átlagosnak mondható családban születtem 1983. augusztus 21-én Miskolcon. Gyerekkoromat egy borsodi kisvárosban, Putnokon töltöttem.

Körülbelül 10 éves lehettem, amikor az első versemet megírtam valamelyik év húsvétjára.

Meguntam, hogy mindig ugyanazokat a húsvéti verseket tanulom meg. Szerettem volna valami egyedit, ami csak az enyém, és amit a lányok még sohasem hallottak. Így hát teleírtam egy lapot versekkel, és egyet-egyet választva, felolvastam róla.

Azután eltelt több mint 25 év, és semmit sem írtam. Következett egy bezárásokkal teli időszak, amikor csak nagyon kevés ember járhatott dolgozni. Ez volt a koronavírus járvány. Az önkéntes karantén alatt sehová sem lehetett eljárni, így a négy fal között újra elkezdtem írni, 2020 októberétől folyamatosan.

Azóta csak jönnek és jönnek a versek megállás nélkül. Elhatároztam hát, ha meg tudok írni százat, akkor kiadom könyv formában. Először a közösségi médiában jelent meg nagy részük, de szerettem volna valami kézzel foghatót is alkotni.

A versek a megírás sorrendjében jelennek meg a lapokon egymás után, a pillanatot és az érzéseimet követve.

Előre is bocsánat, ha azonosságot vélsz felfedezni mások műveivel, ha ezt a kötetet olvasod; nem szándékos volt ám, csak a véletlen műve, bocsi.

Utóirat:

Ajánlom ezt a kötetet édesanyámnak, leánykori nevén Juhász Annának, aki nélkül nem jöhetett volna létre, valamint azoknak, akik még szeretnek olvasni, és követték hónapokon át a megosztásaimat.

Köszönöm, hogy megtiszteltél a figyelmeddel.

Az első impulzus az íráshoz a cinizmus.

Manapság

Ülsz, lesel, bambulsz,

nem tudod, mit tegyél.

Facebook-ra posztolj,

vagy valami jót egyél?

Csinálsz három képet,

abból kettő csücsörít.

Nem hiszed, hogy ebből

a haverság lájkot kerekít.

Nyaralni sem tudsz már,

a korona meggátol.

De a gondod egy tavalyi képpel megoldódik magától.

Posztod, képed immár

elérte a célját.

Siess, fikázd gyorsan

mások Instagramját!

Te vagy hát a legjobb, legszebb, ne is csinálj semmit sem.

Anya ott van, segít neked,

megfőz, kimos csendesen.

Ha abbahagynád, fájna minden,

lájkok nélkül élet sincsen.

Pedig hidd el, ott van az,

szobán kívül is van tavasz.

Egy sötét pillanat

Magány

Fekszel az ágyon, fekszel csendben, a gondolataidba lassan beletemetkezel.

Nincs ott senki, te vagy magad, az árnyék hirtelen elragad.

Sötétben vagy már, nem látszik a kiút, a fekete szobába olykor apró fény bejut.

Kapaszkodsz abba két kézzel,

a magány felfoghatatlan ép ésszel.

Őrült vagy már, látszik rajtad, őrülten vágysz a szépre, jóra.

Boldogan emlékszel vissza

a felhőtlen, vidám gyerekkorra.

Minden szép volt akkor, nem gyötört az élet, nem akart bántani soha senki téged.

Játssz hát most is szépen, csendben, lesz kiút a fényre, és minden rendben.

Anyának, aki minden nap vár haza

Üzenet haza Ha behunyom szemem, látlak,

mindig itt vagy velem.

Talán nem hiszed,

de nem engedtem el a kezed.

Sokat gondolok rád,

mi lehet veled.

Megszoktad-e a magányt,

vagy nehezen viseled?

Tudd: nem vagy egyedül,

ott vagyok veled,

mélyen legbelül,

ott, a szívedben.

Te is ott vagy,

nem is lehetsz máshol,

Bárhová tartsak,

vagy legyek bárhol.

Tudd, hogy szeretlek,

bár keveset mondom.

Remélem, hogy érzed!

Szeretlek. Téged. Anya.

Elek Csabának és Gergőnek, a minta összeköt

Fivérek

Nézem a képeket,

egyedül vagyok.

Csak mi vagyunk rajta,

nagyok.

Sok idő eltelt,

de nem feledek semmit.

Minden itt van bennem,

mélyen legbelül.

Az együtt átélt percek

emlékké fakultak.

De egy-egy pillanat

olykor felvillan.

Élénken él bennem

a gyerekkor, a hinta.

A sokat játszott lábtengó,

vagy a bicajjal fogócska.

De a mosolyra néha

árnyék is vetülhet.

Mert veszekedés nélkül

nem teljes az élet.

Testvérek között akad néha viszály,

de köztünk már csak a távolság.

Melyet egy minta összeköt,

lemoshatatlan és örök.

Megint tél van, de várom a tavaszt.

Itt van újra Itt a rideg, itt a csúnya,

itt van a nyakunkon újra.

Hideg van és fázunk,

vagy simán bőrig ázunk.

Papucs helyett bakancsunk van, pulcsi, sapka, kötött sál,

A hideg kertből nagyon fehér

hóemberke kukucskál.

Várja már a gyerekhadat,

vajon neki mi marad?

Répaorr és kavics gombok,

mely a testéről lemaradt.

Sivalkodás járja körbe

a dombot és a fákat.

Szánkók sokasága

szeli át a tájat.

Nem kell félned,

a hideg tél nem ravasz.

Lelkedből szivárványt

fon majd újra a tavasz.

Komonyi Zsanettnak, és még mindig aktuális.

Zsanett

Ülsz a teraszon,

rozédat kortyolod.

Füstödet mélázva

az égbe fújod.

Elmerengsz az élet dolgain,

mit tegyél holnap,

Ki légy, ki vagy

te ma itt.

Mosolyod mögött

oly sok titok rejlik.

Melyet megfejteni

olykor nem tud senki.

Telefonod fénye

ajkad megvilágítja.

Arcod derűjét

egy üzenet másítja.

Fittyet hányva erre,

képernyőt lezárod.

A rosszat visszafelé,

a teraszra kizárod.

Nyíri Nikolettának, nyíltan, őszintén és titkok nélkül.

Várakozás

Mindegy, hol vagyok,

vagy mit csinálok.

Még mindig

csak rád gondolok.

Felvillan az arcod,

olykor a mosolyod.

Érzem csókod ízét

még az ajkamon.

Elképzelem: itt vagy,

de csak ábránd, tudom.