Maple Estate

Ellyne

MAPLE

ESTATE

Szeszélyes Ügylet

FALL HAVEN

ELLYNE

2025

Korrektúra: Horváth Fruzsina

Szerkesztés: Király Bernadett

Fülszöveg

Bree Harper nemcsak készen áll egy új kalandra, de pontosan tudja, mit akar Fall Haven városában: a Maple Estate birtokot új ruhába öltöztetni.
Amikor a kisváros bejelenti az őszi üzleti játékokat, és Bree meglátja a nyeremény összegét, azonnal tudja, hogy ezt a lehetőséget nem hagyhatja ki. Már csak egy kérdés marad: ki lenne a tökéletes partner a megmérettetésben?

Természetesen az új munkaadója – Riley Grey, a mogorva, zárkózott férfi, aki a keleti part egyik legelismertebb építészeti cégének vezetője.

A terv egyszerű: jönni, látni, nyerni!

Csakhogy semmi sem ilyen egyszerű. Bree bérelt háza romokban hever, Riley pedig mindenáron szeretné elkerülni a párkereső „nagyik maffiáját”, miközben a köztük izzó vonzalom ellenére sem akarja pletykák hada közé sodorni új társát egy főnök–alkalmazott viszonnyal. Különösen akkor nem, amikor a média UFO-jelenségek miatt lepi el Fall Havent, és a kisváros amúgy is kész felrobbanni a szaftos hírektől.

Üdv újra Fall Havenben – ahol még mindig zakkantak a városlakók, most már a kutya lelke is már-már kecskéére hajaz, és ha nem lenne elég a dráma, még az idegenek is tiszteletüket teszik.

Na persze… csak képletesen.

Playlist

Damiano David – Angel

Juice Newton – Angel Of The Morning

Deftones – My Own Summer (Shove it)

Chappel Roan – The Subway

Liam Gallagher – Wall of Glass

Mazzy Star – Blue Light

Sabrina Carpenter – Nobody’s Son

Crowded House – Don’t Dream It’s Over

Pearl Jam – Last Kiss

My Chemical Romance – Helena

Olivia Dean – So Easy (To Fall In Love)

Chezile – Delay

Tears For Fears – Head Over Heels

Mazzy Star – Fade Into You

Small Town Titans – Sex and Candy

Fleetwood Mac – The Chain

Metallica – From Whom the Bell Tolls

Írói Üzenet

Ez most neked szól — akinek nem volt elég egy cowboykalapos kávézós fazon, még Riley Grey-t is megmásznád, mint egy feltüzelt, elszánt hegyi kalandor.

Jó olvasást, te kis pajkos!

Riley

Üdvözöljük a Maple Estate-en!

Mindig feldobja a hangulatom, amikor meglátom a pofás kiírást a hatalmas fakapun, miközben behajtok Dotty és Jake birtokára.

Az egyik legnagyobb ügyletet sikerült behúznom velük, amikor is az én csapatomat, a River Curse-t választották arra, hogy az ősz folyamán felújítsuk az egész lovasbirtokukat, ahol egyébként is gyakori vendég vagyok.

Bennett, a csokoládébarna csődör már vár rám a fakerítés mögött, amikor leparkolok, és önkéntelen vigyor terül szét arcomon.

Bakancsom felveri a port, a farmerom tiszta káosz, mire odaérek a lóhoz. Bennett izgatottságát éppen Jake próbálja kordában tartani.

– Oké, oké, nagyfiú, itt van már – nevet fel a férfi, majd felém biccent.

– Hé, Jake – intek neki, és átvetem lábamat a kerítésen.

A Maple Estate legalább annyira látványos a természeti adottságaival ősszel, mint a Karácsony Farm. Sőt, Fall Haven mintha ilyenkor ragyogna leginkább, ami nevéből adódóan nem túl meglepő. A juharfák már vörösen izzanak, az elszáradt, színes falevelek mindent ellepnek. Az erdő és hegyek látványa olyan, mint egy giccses country dal, de a legjobb fajtából.

– Szevasz, nagyon kipihent vagy ma – mér végig Jake, miközben végigsimít fazonra nyírt, rövid szakállán. Erős karjai megfeszülnek, ahogy megigazítja fején a cowboykalapját.

– Mert végigaludtam az éjszakát? – vonom fel a szemöldököm, és megsimogatom Bennett orrát. – Helló, nagyfiú!

– Beszéltem Dottyval. Pénteken várunk vacsorára, hogy megvitassuk a munkát.

– Addig összeállítom a terveket – bólintok. – Delilah és Holden átadó partija után neki is látunk.

– Tökéletes. Amilyen jó munkát végeztetek ott, semmi aggodalmam afelől, hogy kibaszottul odarakjátok magatokat a lovasbirtokon – vigyorodik el, engem pedig elönt a hála és büszkeség. – Tessék, átadom. Vidd ki lovagolni!

És így is teszek.

Azt hiszem, sokkal többet kéne reggelente kijárnom lovagolni. Mindenképpen jót tenne a nyugalmamnak és a lelkibékém megőrzésének.

A felkelő nap sugarai áttörnek a juhar és fenyőfák ágai között, ahogy a szokásos úton lovagolok Bennett-tel. Amint elérünk a tóhoz, egy pillanatra megállunk és figyelem a víz tükröződését. Ez az egyik kedvenc helyem egész Fall Havenben, és csak az enyém.

Mosolygok önzőségemen egészen addig, amíg meg nem látok a stégen egy alakot.

Hunyorogva figyelem. Egy szőke nő áll ott és határozottan meztelen.

Mi a frász?

Egy kicsit közelebb merészkedem Bennett-tel, és halkan pisszegek, amikor megállunk.

Igen, a totálisan meztelen szőkeség ott áll, és éppen nyújt. Hullámos hajának vége rózsaszín, de az arcát nem látom, mert hátat fordít nekem. Basszus, egy kukkoló rohadék vagyok, el kéne mennem, hogy magánéletet biztosítsak neki, de a probléma az, hogy errefelé tilos a pucér fürdőzés.

Sose felejtem el, amikor Holden emiatt az őrsre ment, hogy letegye a nagyik paráználkodása miatt az óvadékot.

Szóljak neki? Vagy füttyentsek?

Nem, nem jó ötlet. Azt még félreértené.

Visszafelé somfordálok a lovammal, amikor a lány oldalra néz és hunyorog. Nem lát meg a fák között, de én látom a profilját.

Szentséges Isten!

Aztán felemeli a karjait, és egy tökéletes fejest ugrik a tóba. Figyelem, ahogy a feje előbukkan a víz felszínén, haját pedig hátrasimítja. Soha életemben nem láttam még őt errefelé, és egészen biztos vagyok abban, hogy nem városlakó.

Turista. Ez megmagyarázza, miért nincs tisztában a szabályokkal.

Amikor pedig egészen elém tárul az arca, teljesen ledöbbenek, mert pontosan tudom, hogy ki ő. Nem sok fotót láttam róla, és azokon sem feltétlen volt látható teljes önvalójában, így kellett az agyamnak egy kis idő, mire összerakta a képet.

Úgy döntök, visszalovaglok a birtokra, de akármennyire is próbálom kiverni az „idegen” nőt a fejemből, nem megy.

Muszáj, mert délután több találkozóm is lesz, és semmiképpen sem akarok rossz benyomást kelteni az új alkalmazottaimra.

Na meg őrá…

Ahogy visszaérek, meglátom Dotty sötétbarna haját, amit laza lófarokba kötött. Amint kiszúr, leveszi a kalapját, és ragyogó mosollyal int nekem a karámnál.

– Riley, milyen volt a lovaglás? Láttál valami érdekeset?

Fogalmad sincs…

– Csak meg akartam köszönni, hogy egész nyáron segítettél a kávézóban – rakja le az asztalomra Holden a muffin kosarat és az egy csomag erős pörkölésű ajándék kávét.

– Nem kell megköszönnöd. Megfizetted rendesen – vigyorgok rá, mint egy barom, de nem viszonozza.

A házam mögött kialakított saját irodámban ülök, amely félig nyitva áll a kora őszi jó időnek köszönhetően. Asztalom mögött kényelembe helyezve magam várom Bree Harpert, a dekoratőrt, aki háromra jön. Úgy tudom, ma reggel költözött be Ginny néni egyik nyaralójába, amit jutányos áron tudott kibérelni.

Lehet, hogy megmozgattam neki ezt-azt segítségként. Tudom, mennyire nehéz új helyre költözni, ahol nem ismersz senkit.

Oké, nem tudom, de van sejtésem róla. Világéletemben itt éltem, és bár az építészeti diplomám után sokat utaztam, mégiscsak tősgyökeres Fall Haven lakos vagyok.

– Szóval, Bree mindjárt megérkezik – pillant karórájára Holden. – Nekem pedig vissza kell mennem Delhez dolgozni, szóval hajrá! – kacsint és olyan pillantást vet rám, mintha tudna valamit, amit én nem.

Gyanakodva figyelem, ahogy az ajtót nyitva hagyva maga után magamra hagy.

Elmerülök a terveimbe a Maple Estate kapcsán, és észre sem veszem, ahogy pörögnek a percek, amíg meg nem hallom a halk kopogást.

Felnézek az érkezőre, és kis híján hátra esem a székemen, amin hintázom, amikor meglátom őt.

Ennyire közelről nagyon más.

Nagyon, de nagyon más.

– Riley? – néz rám kérdőn Bree.

A lány, aki az új munkatársam lesz, pontosabban a külsős alkalmazottam. A lány, aki… pucéran fürdőzött reggel a tóban, én pedig úgy kukkoltam, mint egy kicseszett perverz, most pedig tényleg itt áll előttem.

Baszki, baszki, baszki!

– Bree? – kérdezek vissza idióta módon, mert reménykedem, hogy talán megrázza a fejét.

Nem teszi. Inkább mosolyogva bólint, én pedig magamba roskadok. Talán egy kicsit reménykedtem abban, hogy a nő a tónál mégsem ő lesz az, és csak az agyam értelmezte félre a látványt.

Nehézkesen felállok az asztalom mögött, és kezet nyújtok neki.

– Örülök, hogy ideértél – mosolygok rá feszélyezetten, amit zavarodottan figyel.

Feltűnik, hogy az orrkarika, amit az önéletrajzos fotón is visel, nincs az orrában.

– Meg akartam kérdezni, hogy ez csak egy hamis találkozó-e, mivel tulajdonképpen már felvettél, én pedig kivettem Ginny házát – húzza zavart mosolyra ajkát.

– Volt, aki megtette, és nem felelt meg a személyes találkozón – vallom be. – De az ritka. Általában egy telefonbeszélgetés, kellő referencia és munkamappa megteszi hatását. Most csak ki akarom szűrni, hogy pszichopata vagy-e – ülök vissza, vállat vonva.

Nyilván azért voltam vele ennyire laza, mert ismeri Meghant, aki a fogadott húgom, és tudom, hogy sosem cseszne ki velem. Bree egy pillanatra eltátja a száját.

Ezután olyan ragyogó mosolyt villant rám, amitől érzem, ahogy a forróság elárasztja az arcom.

Ez nem vall rám…

– Akkor hát, kezdjük – köszörülöm meg a torkomat és fájdalmasan várom a pillanatot, amikor végre befejezzük ezt a találkozót.

Bree

Riley Grey fura…

Meghan megígérte, hogy minden rendben lesz, sőt, ő ragaszkodott ahhoz, hogy mindenképp költözzek ide, amilyen gyorsan csak tudok. Bár, ha Riley végül nem adná nekem a munkát, akkor sem mennék sehová. Talpraesett vagyok, és megtalálnám a módját annak, hogy elhelyezkedjem, de ez a projekt annyira csábító, hogy készen állok a kihívásra.

Akarom!

Akkor is rettentően akartam, amikor ott hagytam a Saint Jones Dekor céget, és a nagyszüleimnek, na meg az okos spórolásomnak köszönhetően alig huszonnégy évesen, most itt vagyok Fall Havenben.

A beszélgetés gördülékenyen megy, még a birtok felújítással kapcsolatos terveket is megvitattuk, ami imponáló. Amikor rákérdez, honnan ismerem Meghant, elmondom, hogy a húga az egyik legjobb barátom, akivel egy szobán osztoztunk az egyetemi évek alatt, és a diploma után is kapcsolatban maradtunk. Persze, meglepett, hogy Lilah nővére a semmiből felhívott a munka kapcsán, de kaptam az alkalmon.

– Biztos, hogy minden rendben? – kérdezem furcsállva, amikor ismét elpirul.

Talán melege van. Vagy elkapott valami vírust? Jesszus, nem tudom mit tegyek. Ha ideges vagyok általában mindig az orr karikámat forgatom, de egyrészt nem nézne ki túl jól, másrészt, már hosszú hetek óta nem hordom.

Szóval a ruhámból kiálló cérnaszálat birizgálom.

– Persze – villan rám a tekintete. – Tudod, pénteken együtt vacsorázom Jake-kel és Dottyval. Szerintem örülnének, ha eljönnél, és beszélgetnél velük is az ötleteidről. Két hét múlva kezdődne a munka, addig van időd beilleszkedni a városba. Meghan biztosan segít mindenben, de ha bármi probléma van – nyújt át nekem egy névjegyet, amelyen a céges telefonszáma mellett – amit már megkaptam a nyáron – a magán is ott virít. – Engem is bármikor elérsz.

– Köszönöm – nézek rá hálásan, és egy pillanat töredékéig tekintetünk összekapcsolódik. Talán most először.

Magamhoz veszem a mappáim, majd felállok. Lesimítom rövid szoknyámat, mert nem szeretnék villantani leendő főnököm előtt.

– Akkor… pénteken a birtokon?

– Elvihetlek. Nem akarom, hogy késő este egyedül mászkálj.

– Oké – nézek körbe. – Ginny néni nyaralóházát béreltem ki. De ezt biztosan tudod.

Ahogy felegyenesedem, arra várok, hogy mondjon még valamit, de amikor int, jelzésnek veszem arra, hogy kiadta az utamat.

– Még egyszer köszönök mindent! Nem fogod megbánni – dobok felé egy laza mosolyt és az ajtóhoz lépek.

– Bree?

– Igen? – fordulok meg, még pont elkapom ideges mozdulatát, ahogy lenőtt, hullámos, barna hajába túr.

Riley jól néz ki markáns vonalaival, melegbarna tekintetével, és pont ugyanazzal az árnyalatú hajával. Nagyon enyhe borosta borítja határozott állkapcsát, és ha a testéről van szó, hát, határozottan látszik, hogy szereti a kemény munkát.

– Bocsánat, mit mondtál? – rázom meg a fejem.

– Nem akarok tolakodó lenni, de mivel együtt fogunk dolgozni, úgy érzem, jobb, ha szólok.

– Miről?

Riley elhúzza a száját, mintha egy vigyort akarna elrejteni.

– Kérlek, többet ne fürödj meztelenül a tóban, mert szabálysértés. Volt, akit már az őrsre vittek miatta, és elég busás pénzbüntetést kapott.

Egész testemben megmerevedem.

Pislogok vagy hármat, mert próbálom értelmezni a hallottakat. Riley… látott engem reggel?

Még csak válaszolni sem bírok. Érzem a forróságot, ahogy elárasztja a bőrömet.

– Viszlát – nyögöm ki nehezen, utána becsapom magam mögött az ajtót, aztán arcomat a tenyerembe temetem, és belesikítok.

Esküszöm, hallom Riley nevetését az ajtó mögött.

EZ NEM TÖRTÉNHETETT MEG!

Talán sokan nem értenék meg, miért érzem néha szükségét, hogy eggyé váljak a természettel.

Van abban valami mélyen spirituális, amikor anyaszült meztelenül a tóban fürdesz, és átadod magad a lelkibékének. Vagy amikor mezítláb kimész a harmatos fűre.

Nehezen tudom elmagyarázni azt az érzést, ami akkor rám telepszik, de olyan nyugalom és tisztaság lesz úrrá rajtam, amit a hétköznapokban, a munka körforgásában nehezen találok meg.

És az új munkatársam, a partnerem, pontosabban inkább az új főnököm… meglátott. Meglátott meztelenül, és ezt sosem fogom tudni kiverni a fejemből.

Ginny néni nyaralója a parton nagyon otthonos a maga régies stílusával. Szeretem az antik bútorokat, és hogy a nappaliból egy kis boltív nyílik a konyhára. A kicsi verandát, amelyen egy fonott fotel és egy kicsi faasztal vár rám minden reggel, amikor kávéval a kezemben szeretnék Fall Haven természetében gyönyörködni.

A bútorok krémszínűre vannak lakkozva, a faház belseje a sok ablaknak és világos színeknek köszönhetően tágasnak hat.

Meghan segít behozni az utolsó dobozomat a régi platós kocsimból.

– Oké, ez az utolsó – fúj ki egy kósza, sötét tincset az arcából, majd derékra tett kézzel, elégedetten körbenéz. – Imádom ezt a helyet. Annyira te vagy.

– Igen, pont ilyennek képzeltem – sóhajtom.

Ott állunk egymással szemben a nyitott bejárati ajtó előtt, és kérdőn mered rám, ahogy észreveszi a zavaromat.

Megköszörülöm a torkomat.

– Ajaj, ennyire nem sikerült jól a találkozás Riley-vel?

– Dehogynem – vágom rá azonnal. – Csak… – túrok idegesen vadul hullámzó hajamba, amire már ráférne egy mosás. – Figyelj csak, tényleg tilos a birtokok mögötti tórészen meztelenül fürdőzni?

Meghan egy pillanatra ledöbben, aztán erősen gondolkodni kezd válaszán.

– Ginnyt és a barátnőit elkapták egyszer.

– Azta – képedek el.

Ginny néni kiköpött Nicole Kidman az Átkozott Boszorkákból, csak idősebb kiadásban. Még a neve is stimmel, szóval nem kéne meglepődnöm.

– Mi történt, Bree? – teszi karba kezét Meghan.

– Én… Reggel meztelenkedtem a tónál – vallom be szégyenkezve, mire ajka megrándul. – És lehet, Riley meglátott, majd szóvá tette a mai találkozón, hogy óvatosabbnak kéne lennem.

Arra számítok, hogy Meghan kifakad, vagy kinevet hangosan, de csak elégedett vigyorra húzza a száját, ami nem tetszik. Mintha tudna valamit, amit én nem…

Gyanús…

– Mindegy – rázom meg a fejem. – Legközelebb óvatosabb leszek, és nem megyek olyan területre, ahol elkaphatnak!

– Beszélek majd Riley fejével, hogy ne legyen kellemetlen, oké? – simít végig a karomon. – De be kell vallanod, ez valóban parádés első találkozás – vigyorodik el.

– Meghan!

– Oké, oké, oké – emeli maga elé kezeit. – Delilah és én ma a könyvesboltba megyünk este. Janette a farmról is csatlakozik. Gyere, nézz be te is!

– Könyvklub? – kérdezem izgatottan, mire bólogat. – És miket olvastok?

Cinkos mosolya még vadabbá válik.

– Ufópornót.

Riley

A lánytestvéreim mindig azt mondták, hogy én vagyok anya kedvence egyetlen fiú gyermekeként.

Fogalmam sincs, hogy Amy és Charlotte, honnan a fenéből gondolja ezt, mert nem ők azok, akikre anya rátelefonál az éjszaka közepén, hogy menjenek apánkért a kocsmába, mert megint elszabadult a Monopoly parti.

Természetes, hogy Amyt nem zargatja, hisz az ikrei, Zoe és Nico egy ördögfióka páros, és a nővérem örül, ha van olyan éjszakája, amit végig aludhat. A húgom pedig… nos, ő csak nemrég költözött vissza Fall Havenbe, miután véget ért több hónapig tartó fotós körútja északon, így elsőbbséget élvez a nyugalom.

Ha rajtam múlik, nem sokáig!

– Esküszöm, hogy nem én kezdtem – morgolódik apám az anyósülésen.

– Mindig ezt mondod – horkanok fel. – Kitalálom, Harvey magától esett ki az ablakon.

Apám elvigyorodik.

– Inkább mesélj arról, milyen volt a találkozó az új dekoratőrrel.

Fáradt sóhajt hallatok.

– Rendben ment. Bree… kedves lány, és tehetséges. Várom a közös munkát.

– Igen, csak úgy ordít rólad az izgalom és a boldogság – veti oda kifejezéstelen hangon.

– Éjszaka van, anya pedig az ágyból keltett ki! Hogy a jó büdös francba lennék boldog?

– Tudod, hogy nem kötelességed mindig az öreged seggét kimenteni. Ha vagyok olyan gyerekes és hülye, hogy belekeveredjek a Monopoly harcba, akkor meg is érdemlem a zárkát.

Jesszusom…

– Nektek férfiaknak, rohadtul el kéne mennetek egy közös stressz kezelő terápiára – rázom a fejem, és ahogy elhaladok Delilah boltja mellett, felkapom a fejem.

Négy ismerős alakot szúrok ki az ablaknál. Delilah, Janette, Meghan és… Bree.

Mi a fenét keres ott velük? És az ott egy földönkívüli lufiból?

Atya Isten, ezek bevették maguk közé!

Ujjaim megfeszülnek a kormányon, mert úgy érzem, ebből az ég világon semmi jó nem származhat. Gondoljunk csak bele. Delilah köre instant átjáró a nagyik köréhez. Már ha ők rászállnak Bree-re… Nekem végem van!

– Nézd, ufóparti. Anyád állandóan erről kérdez – kiált fel apám, mire a piros lámpánál ütemesen elkezdem ütni a fejem a kormányba.

Miután sikeresen hazaszállítom az öregem – akit anyám már a tornácon vár –, hazamegyek.

Keksz, a keverék Golden Retrieverem csaholva vár már az ajtómban, feltehetőleg újabb jutifalat reményében, amiért volt olyan szíves és beengedett az én házamba.

– Hé, haver. Bocs, hogy leléptem éjszaka – guggolok le hozzá.

Pufogva húzza az orrát. Nagyon sértődött egy kölyök, az már egyszer biztos. Hiába fél éves, nekem baba marad. Sosem felejtem el, hogy elfért a tenyeremben, amikor hazahoztam az egyik, nem messze található farmról, ahol meg akartak válni tőle és a testvéreitől. Amikor elkezdte bökdösni orrával a bakancsom, és úgy nézett rám, mint egy kis herceg, elvarázsolt. Tekintete azt sugallta, mintha én lennék a világ legnagyobb mázlistája, amiért hazajöhet velem, és kedvére kényeztethetem mindenféle finomsággal. Azonnal tudtam, hogy ő kell nekem.

Megvakarom a füle mögött, és mivel titokban kenyérre lehet kenni a kiskutya szemekkel, előhúzok a zsebemből egy falatot, ami még a sétáról maradt benne.

Elégedetten veszi el tőlem, majd hátat is fordít nekem, hogy visszamenjen a helyére aludni.

Úgy döntök, veszek egy forró fürdőt, kivételesen a kádamban. Beleszórok mindenféle olajat és a kedvenc fürdősómat is, majd ahogy belesüppedek a melegvízbe, hangosan felnyögök. Egy pasinak is kell néha a kényeztetés, főleg, ha izomláz gyötri a rohadt építkezési munkálatok miatt.

Heti egyszer megejtem ezt a sziesztát. Meditálok, kikapcsolom az agyamat. Fontos, hogy az elmém lecsendesedjen, és a következő héten újult erővel tudjam belevetni magam a munkába.

Szabad kezembe veszem a telefonom, és végiggörgetek Bree portfólióján. Minden alkalommal benne ragadok, mint egy örvényben. Szeretem a stílusát, a kreativitását, hogy van valamiféle vintage irányzata, ami tökéletesen passzol a cégemhez. A probléma az, hogy a munkájáról ő jut eszembe, róla pedig… a meztelen fürdőzése.

Ledobom telefonomat a szőnyegre, és erősen végigdörzsölöm az arcomat a forró vízzel.

Ennyit a lazulásról…

– Riley bácsi – kiált felém Zoe, a hétéves unokahúgom, és úgy csapódik nekem, mint egy üstökös. Őt követi a vigyorgó Nico.

Felkapom az ölembe őket, és leszarom, hogy fáj a vállam.

– Szevasztok, ivadékok!

Amy kiszáll a kocsiból, karjában egy hatalmas táska, benne Zoe és Nico minden cuccával. Odalépek hozzá, és elveszem tőle. A haja egy része olyan, mintha beleragadt volna egy rágógumi.

– Ne mondj semmit – szegezi rám az ujját.

Isten ments! Az én szememben minden anya egy kibaszott hős. Tisztelem Amyt, de ez nem jelenti azt, hogy nem imádom heccelni.

Lerakom Zoét és Nicót, akik azonnal berohannak a házamba, és pontosan tudom, hol fogom őket találni. Keksz körül, akit még jobban elkényeztetnek majd.

Nem fogok bírni vele a következő napokban...

– Kösz, hogy hétvégén itt maradhatnak – sóhajt fel Amy, és grimaszba vágja az arcát, ahogy a hajába túr. – Baszki, ez egy rágó benne?

– Nem kell megköszönnöd. Kell nektek is egy kis magány, de előtte lehet, hogy nem ártana bemenned Meghanhoz – tanulmányozom a hajvégébe ragadt rágógumit.

Amy az orrát ráncolja.

– Charlie már a városban van. Azt mondta, benéz hozzád.

– Az jó, mert valaki már megint rohadtul hozzám küldött egy csomagot, ami neki szól. Remélem, nem megint egy szexshop oldalról rendelget tesztelésképpen. Nem ez lenne az első, hogy hozzám küldeti, mert nem akarja a címét kiadni.

– Hm… Talán egy titkos hódoló? – csillan fel a szeme.

Amy lehetetlenül szerelmes a szerelem érzésébe, ennek ellenére keményen megdolgoztatta Barnetet, a férjét, amikor udvarolt neki.

– Fogalmam sincs – rázom meg a fejem. – Vasárnap este jössz értük?

– Igen, és előre szólok, megint szeretnének elmenni Janette és Wyatt farmjára.

Baszki…

– Nem gond, elviszem őket. Holnap este vacsorára kell mennem a birtokra, addig ellehetnek Janette-tel – mondom, még ha ez azt is jelenti, hogy megint büdöske lesz mindkét kölyök, és kecskéül beszélnek másfél napig.

Gyerekek, az a dolguk, hogy koszosak és ördögfiókák legyenek.

Legalábbis anyám mindig ezt mondja, pedig emlékszem, hogy régen büntiből egymás körmét kellett levágnunk, amikor bevittük a sarat a házba esőzéskor. Volt, hogy Holden is benne volt a buliban, és a faszfej úgy levágta a lábkörmöm, hogy hetekig alig bírtam felvenni a jégkorimat.

– Ezer hálám – ölel meg szorosan Amy, amit viszonzok. – Veled minden rendben? Megérkezett a dekoratőr?

Vajon eljön az a pillanat, amikor Bree említésére nem száguld a vér a fejembe? Vagy éppen ki belőle…

– Aha – nyögöm ki. – De most már menj, el fogsz késni!

– Jól van, jól van – pufog, és megcsapkodja az arcomat, majd erősen felborzolja a hajamat. – Zoe, Nico – sikítja. – Szeretlek titeket!

– Én is szeretlek, anyu – kiált ki a házból Zoe, aztán Nico hangja harsan fel.

– És aput is!

– Engem ki szeret? – kérdezem hangosan, de senki nem válaszol.

Kedves család.

Zoe arca tiszta marhahúsragú, Nico meg már menthetetlen formájában van.

Este rendeltünk hamburgert Eric kocsmájából, a húgom pedig hamarosan megérkezik. Már előre látom, ahogy a gyerekuralom ledönt a lábamról. Az ikrek azonnal mellé szegődnek, ami azt jelenti, egyöntetű szavazással fogják kiválasztani az esti filmet, és nekem az égvilágon semmi beleszólásom nem lesz.

Remélem, nem megint a Barbie és a diótőrőt kell megnéznünk. Már kívülről fújom a dalokat.

– Riley – néz rám könyörögve az unokahúgom, aki azt hiszi, hogy nem látom, titokban a kutyát eteti az asztal alatt.

– Mit akarsz, hercegnő?

– Nem akarok mindig valamit, amikor szólok neked – dönti oldalra a fejét. – Csak azt akartam mondani, hogy szeretlek.

Gyanakodva méregetem.

Határozottan akar tőlem valamit.

– Én is szeretlek. Mindkettőtöket.

– Riley bácsi – mered rám nagy szemekkel az unokaöcsém. – Én is szeretlek – vigyorodik el maszatos szájával.

Valamit akarnak tőlem!

Zoe engem mustrál, miközben hatalmasat harap a burgerbe, és a fél ragú kifolyik a tányérra. Odadobok neki egy törlőkendőt.

– Riley?

– Igen? – fojtok el egy mosolyt, mert pontosan tudom, hogy most kezdődik a könyörgés.

– Ha holnap elmehetünk a farmra, és te máshol vacsorázol, nem aludhatunk Holdennél és Delilah-nál? – néz rám hatalmas kölyökkutya szemekkel.

Legutóbb, amikor ott aludtak, beszöktették a vendégszobába Kakaót és Raffaellot.

– Ez egy hatalmas nem – mosolygok vissza rá.

– Riley bácsi – néz rám sértetten Zoe. – Kérlek!

– Zoe, te le akarod pattintani a kedvenc nagybátyádat? – kapok a szívemhez. – Annyi programot találtam ki a hétvégére. Nico? Te mellettem állsz, igaz haver?

Elhúzza a száját a kölyök.

– Először a kecskék, aztán te!

Zoe folytatja.

– Nem igaz, hogy lepattintunk, de tudjuk, hogy megint elakarsz vinni minket a legújabb építkezésedre. És egyébként is te vagy az egyetlen nagybácsink.

– Azt hittem, szeretitek az építkezéseket és a gépeket.

– Akkor még kicsik voltunk – teszi karba a maszatos kezét, amivel teljesen összemocskolja a fehér ruháját.

Aha, pár hónappal ezelőtt könyörögtek, hadd nézhessék meg a munkagépeket, de jó tudni milyen gyorsan kinőttek belőle.

– Oké, a farm után átviszlek titeket, de reggel megyek értetek. Kezdek megsértődni, amiért állandóan lepattintotok a kecskék miatt. Ráadásul Charlie is nemsokára itt lesz – pillantok a karórámra.

– Hé, ne adj több kaját neki – szólok Nicónak, aki egy húsfalatot dobott az imént Keksz szájába.

– Nem is adtam neki semmit – emeli fel a két kezét, mire a kutya odajön hozzám, és nekem nyomja a szaftos, marhahúsos orrát.

– Charlie – sikkant fel Zoe, amint nyílik a bejárati ajtó.

– Zoe! És ha egy betörő az? – sóhajtok fel.

Meg sem hall, Nico rohan utána.

– Ezt próbálom nem magamra venni – kiált a bejáratból a húgom.

Oldalán Zoeval és Nicóval belibben a konyhába, akik úgy kapaszkodnak a lábába, mint két ragacs, én pedig felmérem, hogy minden rendben van-e Charlie-val. Sem sérülés, sem szívfájdalom nem érezhető rajta. Sőt, kifejezetten jól néz ki. Barna göndör haja – ami anyánk szerint olyan, mint a karamellás fahéjas csiga – jó hosszúra lenőtt, arca pedig kisimult. Mintha kicsit még izmosodott is volna, ami nem csoda, hisz embert próbáló túrákon fotózott. Az elmúlt hónapokban videóchaten tartottuk a kapcsolatot, de ott nem igazán tudtam felmérni, hogy mindent rendben van-e.

– Helló, húgi – állok fel, ő pedig a karom közé csapódik. Úgy szorít, mintha évek óta nem találkoztunk volna.

Imádom Amyt, de mivel Charlie és köztem alig van korkülönbség, valamiért mindig is erősebb volt a kapcsolatunk. Miután Amy egyetemre ment, csak ketten maradtunk, hogy kiborítsuk az ősöket.

– Hiányoztál – néz rám könnyes szemekkel.

– Ne sírj, most már itt vagy szerény hajlékomban, hogy az életed ne legyen olyan silány.

Charlie felvonja szemöldökét, aztán keményen a vállamba bokszol.

– Aú – szisszenek fel.

Char lehajol és megdögönyözi Kekszet. Talán a húgom az egyetlen a családban, akire nem tekint alattvalóként.

Nem hazudok, egyszer átmentem a szüleimhez, amikor vigyáztak a kölyökre. Ott feküdt a kutya anyám ölében, elégedett mosollyal az arcán, miközben apám a mancsának körmeit vágta.

Zoe felmászik a mellettem álló székre, míg Nico a maszatos kezével átfogja a combomat és úgy figyelik Charlie-t, mint imádatuk tárgyát.

Istenem… Mintha csak tegnap lett volna, amikor elkezdtek beszélni, és én voltam számukra a Vasember. Ezek a kölykök gyorsan váltogatják kedvenc emberüket, attól függően, hogy kinek van kecskéje, vagy olyan menő stílusa, mint Charlie-nak.

A húgom mindent elmesél vacsora közben az útjáról, és arról, hogy mostantól hivatalosan is szabadúszó.

– Apropó, hallottam, hogy JP megkapta az első Michelin csillagját.

– Micsoda? – nézek rá meglepetten. – Nem tudtam.

– Mert anya szerint Riley bácsi úgy él, mint egy remete – vigyorog Zoe, mire megdobom az orrát egy kicsi kenyérdarabbal.

– Hogy jön ide JP? – kérdezem gyanakodva.

– Szerinted nem kéne neki egy fotós?

Ezzel meglep. A húgom mindenben kipróbálta már magát, és tudom, hogy még keresi a helyét az alig huszonhárom évével. JP social media marketingje elég jó, de tény és való, hogy a húgom kreativitása nem tenne rosszat a látványvilágnak. Az már más téma, hogy nem örülnék, ha a húgom JP körül legyeskedne.

– Nem tudom, hogy mennyi ideig voltál pontosan távol – kezdek bele.

– Három hónapot – néz rám sértetten. – Ez fájt, Riley!

– De a viszonyom azzal a… – Zoera és Nicóra pillantok, akik kíváncsian méregetnek, mintha arra várnának, hogy elszólom magam. – Azzal a morcos üzletemberrel, mit sem változott.

– Ő nem csak egy üzletember. Csodás séf. Ezt tudnád, ha néha betérnél az éttermébe.

– És te mégis mikor jártál ott? – nézek rá kérdőn.

Isten ments, hogy megmondjam bárkinek is, hova menjen, de meglep, hogy a húgom elkezdett ennyire hevesen beszélni JP-ről úgy, hogy pont annyira utálta őt, mint mi.

Mi a fasz van? Talán fejsérülést szenvedett északon?

– Hazafele jövet BBQ steaket kívántam – vonja meg a vállát. – De tekintettel az örökös családi viszályokra, nem mertem beszélni vele erről.

– Charlie, azt csinálsz, amit akarsz. Senki nem szól bele – mondom, miközben próbálom elrejteni bosszúságom.

Az a helyzet, hogy nem bízom JP-ben, főleg azok után, amit leművelt az üzleti játékokon nyáron. Bár tény és való, hogy a végén, amikor segített a gyűjtésben, szerzett egy jó pontot.

– Charlie néni, te is eljössz velünk holnap Janette és Wyatt farmjára? – kérdezi Nico.

– Igen! – kiált fel a húgom, miközben a levegőbe öklözik.

Majdnem eltalál vele…

– Zoe, Nico, lenne kedvetek Charlie-val és velem hétvégén elmenni horgászni? – fordulok feléjük, mire Zoe a levegőbe öklöz, csak hogy az arcom felé, és úgy orron vág, hogy felszisszenek.

– Igen – sikít fel. – Ugyan már Riley, kutya bajod – nevet az arcomba.

Szerintem eltört az orromban egy csont…

– Jesszus, kibírhatatlanok vagytok – nyögök fel. – Egyébként meg jött egy csomagod hozzám – pillantok rá. – Kurvára remélem, hogy nem megint szexshopos cucc – suttogom, de Zoe kiveszi a szavaimat.

– Mi az a szexshop? – kérdezi hangosan Nico.

– Semmi – kiáltjuk egyszerre Charlie-val.

– Jesszus, Riley – néz rám szigorúan a húgom. – Fékezd magad! Egyébként meg, egy netes barátomtól jött – mosolyodik el.

Az még rosszabb! Komolyan nem lehetünk elég óvatosak a mai világban.

– Ki az? – kérdezem kissé idegesen.

– Egy városlakó, és mielőtt bármit mondanál, minden bennfentes városi kérdésemre tudta a tökéletes választ! – magyarázza. – De úgy döntöttünk, nem árulja még el, hogy kicsoda, így meglepetés lesz. Jövő héten találkozom vele.

Teljesen döbbenten meredek rá.

– Szerinted, ma már egy megfontolt gazember, nem képes bármilyen választ felkutatni?

– Olyan kérdések voltak, amikre SENKI nem tudhatta volna a választ, csak az, aki itt él – sziszegi.

– Valamit tudsz, amit nem mondasz el nekem. Túl okos vagy ahhoz, hogy egy ismeretlennel levelezz.

Baszki, a húgom arca úgy elpirul, mint még soha. Megköszörüli a torkát.

– Oké, de erről nem beszélhetsz senkinek – súgja vissza, miközben a kölykök felváltva vizet töltenek maguknak a csapnál. Odatettem egy sámlit, hogy pöttöm méreteikkel elérjék.

– Ki vele!

– Fall Haven titkos randi appján ismertem meg.

– Mi van?

– Titkos randi app. Csak lakosoknak érhető el, érted? Egy itteni egyetemista programozó srác csinálja. A lényeg, hogy a kiléted rejtve marad, hogy a bensőtöket ismerjétek meg, és amikor találkoztok, nos, az igazi meglepetés. Csak én véletlen felfedtem magam…

Baszki!

– Ha ennyire biztos, hogy városlakó, és készen állsz arra, hogy találkozz vele, miért az én címemet adtad meg? – kérdezem zavarodottan.

– Hátha kiderül, hogy tévedek, és tényleg egy pszichopata, akkor nem akarom, hogy tudja, hol lakok.

– Eszednél vagy? – fakadok ki, mire a telefonom a pulton hangosan csörögni kezd.

Amy próbál videóhívást kezdeményezni, amit fogadok. Vigyorogva, vizes hajjal bámul a kamerába és ha jól látom, Meghan szalonjában van.

– Charlie – trillázza. – De jól nézel ki!

– Te is drága nővérem – csókol a kamerába Charlie.

Zoe felmászik a pultra, orrát a képernyőhöz nyomja, míg Nico az ölembe ugrik, és úgy telibe találja az oldalam, hogy majdnem felordítok. Alig látok ki köztük.

– Anya képzeld, Charlie csomagot kapott a szexshopból! – szólal meg Nico.

Picsába!

Bree

Nem hittem volna, hogy egy könyvklub képes úgy összehozni az embereket, mint ahogy az itt Fall Havenben megtörtént.

Delilah és Janette legalább annyira jó fejek és barátságosak, mint Meghan. Hosszú órákon át olvastunk, kibeszéltük az újabb fejezeteket, na meg persze vedeltünk egy csomó margaritát. Delilah barátja, Holden szórakozott vigyorral az arcán jött a lányért, és konkrétan a vállára vetette, amikor Del nem tudott egyenesen megtenni három métert.

Holden furcsa volt. Úgy mutatkozott be, mintha pontosan tudná, hogy ki vagyok. Sőt, Delilah tekintete is gyanúsan csillant meg, amikor Riley-ről kérdezett.

Milyen volt a benyomásom róla, dögösnek gondolom-e és hasonlók. Persze a margaritának köszönhetően, kikotyogtam a tóparton történt esetet.

A lányok vagy egy órán át fetrengtek a nevetéstől.

Másnap alig bírtam kikelni az ágyból. Nem bírom úgy az alkoholt, mint a korombeli nők többsége, és bár próbáltam hidratálni, hidratálni, hidratálni, mégiscsak egy hideg fürdő és fájdalomcsillapító volt a legjobb barátom.

Péntekre viszont újjászülettem. Reggel megtettem az új távomat futásban, és NEM fürdőztem pucéran a tiltott zónában. Egy ismeretlen számról üzenetem érkezett napközben, hogy hét órakor értem jön az adott címre.

Feltételezem, hogy Riley volt az a magánszámról, amit elfelejtettem elmenteni a találkozó óta.

Meghan segített az elmúlt két napban berendezkedni Ginny néni házában, így elégedetten iszom a második kávémat az ősz ellenére, igencsak meleg és napsütéses péntek délutánon a rusztikus kis verandán.