Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

SZEMÉLYEK

ELSŐ FELVONÁS

MÁSODIK FELVONÁS

HARMADIK FELVONÁS

JEGYZETEK

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Molière

A
BOTCSINÁLTA DOKTOR
VÍGJÁTÉK HÁROM FELVONÁSBAN

fordította:
Gabányi Árpád

BUDAÖRS, 2025

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-678-150-7 EPUB

ISBN 978-963-678-151-4 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

a mű eredeti címe:
Le Médecin malgré lui

első kiadás: 1666.
első magyar kiadás: 1792.
az elektronikus változat az 1899. évi
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító az 1682. évi francia kiadás borítója
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

SZEMÉLYEK

Geront, Lucinde apja.

Lucinde, Geront leánya.

Leander, szerelmes Lucindébe.

Sganarelle, Martine férje.[1]

Martine, Sganarelle felesége.

Róbert, Sganarelle szomszédja.

Valér, Geront szolgája.[2]

Lukács, Jacqueline férje.

Jacqueline, Lukács felesége; dajka.

Thibaud, Perrin atyja,

Perrin, falusiak.

[1] A Sganarelle-név, valamint a típus az olasz bohózatból származott el a francia színpadra. Moliére vígjátékaiban hatszor fordul elő ez alak, melyet rendesen maga a költő ábrázolt a színpadon is. A botcsinálta doktor-t Moliére a ránk maradt följegyzések szerint hosszú, fekete szakállal, fodros ingben és zöld meg sárga kabátban játszotta.

[2] Nem mai értelmében veendő. Erre nézve bővebb felvilágosítást nyújtanak A fösvényhez írt jegyzetek.

ELSŐ FELVONÁS

(Erdő)

ELSŐ JELENET

Sganarelle, Martine (civakodva jönnek)

SGANARELLE.
Nem, ha mondom; semmi sem lesz belőle. Én vagyok az úr a háznál, s az történik, amit akarok!

MARTINE.
Én meg azt mondom, hogy úgy járjad ezután, ahogy én húzom. Nem azért lettem a feleséged, hogy tűrjem a pimaszkodásodat.

SGANARELLE.
Óh! Milyen galiba a feleség! Be jól mondja Arisztotelész, hogy az asszony rosszabb, mint az ördög.

MARTINE.
Nézzétek már, milyen kitanult ember ez, az ő lánc-hordta Arisztotelészével.

SGANARELLE.
Meghiszem azt, hogy kitanult. Mutass nekem még egy olyan favágót, aki olyan okosan hozzá tud szólni mindenhez, ahogy én. Hat esztendeig szolgáltam én egy híres doktornál s már siheder koromban könyv nélkül tudtam minden okos dolgot.

MARTINE.
Vessz meg, bolondok céhmestere!

SGANARELLE.
Vessz meg, adta beste lelke!

MARTINE.
Átkozott legyen az a nap és óra, melyen rávettek, hogy „igen“-t mondjak!

SGANARELLE.
Átkozott legyen az a címeres ökör jegyző, aki rávett, hogy aláírjam a romlásomat!

MARTINE.
No hiszen éppen neked van jussod panaszra! Hálát kellene adnod az égnek minden percben, hogy engem kaptál feleségül. Hát érdemelsz te olyan asszonyt, mint én vagyok?

SGANARELLE.
Már az igaz, hogy nagy tisztességet hoztál rám. Észrevettem mindjárt az első éjszakán. Te teringettét, ezt ne juttasd az eszembe, mert olyan cifra dolgokat mondhatnék neked, hogy…

MARTINE.
Mit? Ugyan mit mondhatsz nekem?

SGANARELLE.
Elég! Hagyjuk ezt a históriát. Tudjuk, amit tudunk. Szerencséd volt, hogy engem megkaparinthattál.

MARTINE.
Mit értesz az alatt, hogy megkaparinthattalak? Egy olyan embert, aki koldusbotra juttat, egy gézengúz korhelyt, aki mindenemet megeszi.

SGANARELLE.
Hazudsz. Egy részét eliszom.

MARTINE.
Aki korcsmába viszi, amit meggazdálkodtam.

SGANARELLE.
Úgy van: gazdálkodásból élek!

MARTINE.
Aki még az ágyat is kihúzta alólam.

SGANARELLE.
Annál jókorább kelsz.

MARTINE.
Utoljára még egy darab bútor sem marad a háznál.

SGANARELLE.
Annál könnyebb a hurcolkodás.

MARTINE.
Reggeltől estig egyebet nem csinál, csak játszik és iszik.

SGANARELLE.
Hogy ne unatkozzam.

MARTINE.
S az alatt én mit csináljak a gyerekekkel?

SGANARELLE.
Amit akarsz.

MARTINE.
Négy kis gyerek ül a nyakamon.

SGANARELLE.
Hát ültesd a földre.

MARTINE.
De enni kérnek ám!

SGANARELLE.
Adj nekik virgácsot. Ha én jól ettem, ittam, azt akarom, hogy házamban mindenki elégedett legyen.

MARTINE.
S te azt hiszed, részeges, hogy ez tovább is így fog tartani?

SGANARELLE.
No, no, csak lassan, lassan, asszonyom, ha kérnem szabad.

MARTINE.
Hogy én ezután is tűrni fogom a te gorombaságodat és kicsapongásaidat?

SGANARELLE.
Ne olyan tüzesen, asszonyom.

MARTINE.
És hogy én nem igyekszem módot találni, mely téged visszaterel a kötelesség útjára?

SGANARELLE.
Asszonyom, ön tudja, hogy az efféléket elnyelni a gyom- rocskám gyönge, de a karjaim erősek ám.

MARTINE.
F'ittyet hányok a fenyegetéseidre.

SGANARELLE.
No életem párja, kedves anyjukom, megint viszket a hátad?

MARTINE.
Majd meglátod, hogy nem félek tőled!

SGANARELLE.
Kincsem, feleségem, hát olyan nagyon ráéheztél a porciódra?

MARTINE.
Azt gondolod, rám ijeszt a szószátyárkodásod?

SGANARELLE.
Csintalan vágyaimnak édes cukorfalatja, - nyaklevest kapsz.

MARTINE.
Te részeges!

SGANARELLE.
Bizony megagyabugyállak.

MARTINE.
Te boriszák!

SGANARELLE.
Bizony megdögönyözlek.

MARTINE.
Gyalázatos!

SGANARELLE.
Bizony megcsulimajkózlak.

MARTINE.
Te semmirekellő, szemtelen, csaló! Tekergő, gazember! Akasztófára való naplopó! Ringy-rongy gézengúz! Tolvaj! Zsivány!

SGANARELLE.
Nohát, ha kell, itt a csihi-puhi! (Botot vesz és elveri a feleségét.)

MARTINE (kiabál).
Jaj! Jaj! Jaj!

SGANARELLE.
Ez a módja téged ráncba szedni.

MÁSODIK JELENET

Róbert, Sganarelle, Martine.

RÓBERT.
Ejnye, ejnye, ejnye! Pfuj! Micsoda szégyen gyalázat ez! Veszett embere, aki így veri a feleségét.

MARTINE (csípőre tett kézzel neki megy Róbert úrnak, úgyhogy az hátrálni kénytelen).
És ha én akarom, hogy verjen?

RÓBERT.
Óh! Az már más. Belenyugszom.

MARTINE.
Mi köze hozzá?

RÓBERT.
Bocsánat.

MARTINE.
Az úr dolga ez?

RÓBERT.
Jól mondja.

MARTINE.
Micsoda szemtelenség ez, akadályozni a férjet, hogy megverhesse a feleségét!

RÓBERT.
Visszavonok mindent.

MARTINE.
Mit ártja magát bele?

RÓBERT.
Nem teszem.

MARTINE.
Muszáj beleverni az orrát?

RÓBERT.
Nem.

MARTINE.
Törődjék az úr a maga bajával.

RÓBERT.
Egy kukkot sem szólok többé.

MARTINE.
Én verést akarok kapni.

RÓBERT.
Helyes.