ECKHART TOLLE

ÚJ FÖLD

Ébredj rá életed céljára!

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Eckhart Tolle / A NEW EARTH:

Awakening to Your Life’s Pur pose

Published by Penguin Group USA, 2005

A mű az Agykontroll Kiadó gondozásában először 2006-ban jelent meg azonos címmel, eltérő fordításban.

A jelen kiadás átdolgozott, javított, új műfordítás!

Fordította

Hegedűs Péter

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Copyright © Eckhart Tolle, 2005, 2016

Hungarian translation © Hegedűs Péter, 2022

Hungarian edition © Édesvíz Kft., 2022

Cover & interior design © Édesvíz Kft., 2022

Cover & interior Shutterstock.com

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Tipográfia Alinea Kft.

Borítót készítette Édesvíz Kft.

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-507-248-4 (epub)

ISBN 978-963-507-249-1 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Eckhart Tolle kortárs spirituális tanítómester, aki egyetlen konkrét vallással vagy kulturális hagyománnyal sem azonosítja magát. Írásaiban és szemináriumain egy egyszerű, ám annál mélyenszántóbb üzenetet tolmácsol az ősi spirituális mesterek időtlen és sallangmentes világosságával, éspedig azt, hogy igenis megszabadulhatunk a szenvedéstől, és utat találhatunk egy békés, új világba. Tolle sokat utazik, és szerte a világon terjeszti tanításait.

TARTALOM

Előszó: Új föld – tíz év múltán

ELSŐ FEJEZET
Az emberi tudat felvirágzása

Evokáció

Mi volt a célom e könyv megírásával?

Öröklött funkciózavarunk

A kibontakozó új tudatosság

Spiritualitás és vallás

Égetően sürgős átalakulás

Új ég és új föld

MÁSODIK FEJEZET
Ego: Az emberiség jelen állapota

Az én káprázata

A hang a fejedben

Az ego tartalma és szerkezete

Tárgyazonosulás

Az elveszett gyűrű

A birtoklás illúziója

Kívánkozás: Az ember egyre többet akar

Testazonosulás

Érzékeld a belső tested!

Ne feledkezz meg valódi lényedről!

Descartes tévedésétől Sartre felismeréséig

A békesség, mely meghaladja felfogásunkat

HARMADIK FEJEZET
Az ego magja

Panaszkodás és neheztelés

Lobbanékonyság és sérelmek

Nekem van igazam, mások tévednek

Egy illúzió védelmében

Az igazság relatív, avagy abszolút?

Az ego személytelen

A harciasság egy gondolkodási séma

Békességre vágysz, vagy drámát akarsz?

Túl az egón: valódi identitásod

Minden szerkezet instabil

Az ego felsőbbrendűnek akarja érezni magát

Az ego és a hírnév

NEGYEDIK FEJEZET
Szerepjátszás: Az ego számos arca

Gazember, áldozat, szerető

Ne skatulyázd be önmagad!

Készen kapott szerepek

Időleges szerepek

Az izzadó tenyerű szerzetes

A boldogság színlelése kontra a valódi boldogság

Szülőnek lenni szerep vagy funkció?

Tudatos szenvedés

A tudatos szülő

Ismerd fel gyermeked valódi kilétét!

Hagyj fel a szerepjátszással!

Az ego kóros elfajulása

A boldogtalanság mint háttér

A boldogság titka

Az ego kóros formái

A munka az egóval és nélküle

Az ego betegség idején

A kollektív ego

A halhatatlanság cáfolhatatlan bizonyítéka

ÖTÖDIK FEJEZET
A fájdalomtest

Az érzelem születése

Érzelmek és az ego

Az embermód gondolkodó kacsa

A múlt terhe

Az egyén és a közösség

Hogyan újul meg egyre-másra a fájdalomtest?

Miként táplálják gondolataid a fájdalomtestet?

Hogyan táplálja a fájdalomtestet a drámai feszültség?

Tömör fájdalomtestek

A média, a szórakozás és a fájdalomtest

A kollektív női fájdalomtest

Nemzeti és faji fájdalomtestek

HATODIK FEJEZET
Szabadulás

Jelenlét

A fájdalomtest visszatérése

A fájdalomtest gyermekeknél

Boldogtalanság

Ne azonosulj többé a fájdalomtesttel!

Kiváltó okok

A fájdalomtest mint az eszmélés előidézője

Szabadulj meg a fájdalomtest fogságából!

HETEDIK FEJEZET
Lelj rá valódi lényedre!

Akinek hiszed magad

Bőség

A személyiséged nem azonos a lényeddel

A zűrzavar és a magasabb rend

Jó és rossz

Ne törődj azzal, hogy mi történik veled!

Így áll a dolog?

Az ego és a jelen pillanata

Az idő paradoxona

Iktasd ki az időt!

Az álmodó és az álom

Emelkedj felül a korlátokon!

A puszta lét öröme

Hagyd elsorvadni az egód!

Amint künn, úgy odabenn

NYOLCADIK FEJEZET
A belső tér felfedezése

Tárgytudatosság és tértudatosság

A gondolkodás fölé emelkedj, ne alá bukj!

Tévézés

A belső tér felismerése

Hallod a hegyi patak csörgedezését?

Helyes cselekvés

Csak észlelj, de ne akarj mindent megnevezni!

Ki az, aki megtapasztal?

A lélegzet

Függőségek

Belsőtest-tudatosság

Belső és külső tér

Figyelj fel a résekre!

Veszítsd el magad, hogy rálelj önmagadra!

A csendesség

KILENCEDIK FEJEZET
Belső célod

Az eszmélés

Párbeszéd a belső célról

TIZEDIK FEJEZET
Új föld

Életed rövid története

Eszmélés a visszatérő életszakaszokban

Eszmélés a kiáradó életszakaszokban

A tudat

Feleszmélt cselekvés

A feleszmélt cselekvés három modalitása

Elfogadás

Élvezet

Lelkesedés

Az új frekvencia meghonosítói

Az új föld nem puszta utópia

Jegyzetek

ELŐSZÓ

Új föld –
tíz év múltán

Tíz esztendeje már, hogy az Új föld először napvilágot látott. Azóta e könyv negyvennégy nyelven számtalan olvasóhoz jutott el szerte a világon. Az Oprah Winfrey-vel közösen vezetett, részletekbe menő online szemináriumot pedig – amelynek során mélységében taglaltuk a könyv főbb témáit – az érdeklődők harmincötmillió alkalommal tekintették meg. Magától értetődően merül fel tehát az emberben a kérdés: Hol tartunk most, tíz esztendővel később? Vajon valóban megjelent a láthatáron az „új föld”, vagyis egy olyan világ, melyben a tudat énközpontú állapota – a maga észveszejtően diszfunkcionális megnyilvánulási formáival – mind egyéni, mind kollektív szinten átalakult, vagy legalábbis változásnak indult, s amelyben az emberek többé nem okoznak felesleges szenvedést sem önmaguknak és embertársaiknak, sem a bolygó más élőlényeinek? Avagy az emberi tudat gyökeres átalakulása megmaradt puszta utópisztikus ábrándnak, ahogyan a könyv egyik kritikusa állítja?

Amennyiben kizárólag azokra az értesülésekre támaszkodunk, amelyekkel a híradók és a fősodorbeli média nap mint nap elárasztanak minket, akkor bizony igencsak gyászosnak látjuk az emberiség helyzetét az új évezredben, és arra a csüggesztő következtetésre juthatunk, hogy az égvilágon semmi sem változott. Elvégre emberek milliói mindmáig a saját bőrükön érzik, hogy az emberi szenvedést túlnyomórészt nem a természeti katasztrófák okozzák, hanem mi, emberek mérjük egymásra. Ám amit a napi „hírekben” és kommentárokban látunk és hallunk, az korántsem nyújt teljes képet. Gyakran megesik, hogy a híreket még az úgymond szavahihető médiumok is eleve elfogultan és előítéletekkel árnyalva tálalják és körítik, s ekként a világképünk eltorzul anélkül, hogy észrevennénk. Ráadásul a híradások rendszerint a felzaklató incidensekről és általában planétánk ama térségeiről szólnak, melyekben az emberi öntudatlanság legszélsőségesebb formái nyilvánulnak meg – márpedig ez az esetek zömében egyet jelent az erőszakkal és háborúskodással, vagy legalábbis a súlyos működészavarral. Persze eszem ágában sincs tagadni, hogy naponta történnek valódi szörnyűségek bolygónkon, és azt is elismerem, hogy mind több válsággal kell szembenéznünk, ám fenntartom, hogy ez korántsem a teljes történet.

Világunkban temérdek örvendetes esemény is bekövetkezik, melyek nem kerülnek be a hírekbe, pedig sokkal nagyobb a jelentőségük, mint az öntudatlan erőszak mindennapos megnyilvánulásainak. Ami azt illeti, a változás jóval azelőtt kezdetét vette, hogy az Új föld vagy A most hatalma napvilágot látott volna. E könyveket azért írtam meg, hogy felgyorsítsam a spirituális eszmélés már megindult folyamatát, s minél nagyobb tömegeknek segítsek bekapcsolódni, lehetőséget nyitva előttük, hogy a lét pusztán személyes dimenzióját meghaladó mélyebb értelmet leljenek életükben.

A világ számos térségében a társadalmi igazságosság oly erőteljes tudata van kialakulóban, amilyenről eleink nem is álmodhattak. A rasszok egymás általi elnyomása, a nők sok ezer esztendős alávetettsége a patriarchális társadalmakban, illetve az osztálykülönbségek miatti megvetés egyre többünk számára már csupán a múlt lidércnyomásos árnyai. A különböző nemi orientációjú egyének egyre nagyobb mértékben lelnek elfogadásra egyszerűen emberként. A különböző rasszok közötti házasságot és keveredést mind kevesebben nézik előítélettel. Az emberek egyre inkább tudatára ébrednek minden létező lényegi egységének, s így mind több figyelemmel és törődéssel fordulnak embertársaik, a többi élőlény és maga a föld bolygó felé. A tudatosság eme elmélyülése feltételezi, hogy egyre többen szorítják háttérbe az egójukat, s ez a tendencia földünk bizonyos térségeiben hatványozottan érzékelhető. Az ego megzabolázásával a törzsi, faji, nemzeti és vallási kötődéseken túlmenően is teret nyer az empátia és az együttérzés. És pontosan ezek a tulajdonságok tesznek minket igazán emberivé. Amikor többé nem az elvi álláspontjainkkal azonosulunk, toleránsabbá válunk mások meggyőződéseivel és nézeteivel szemben. Átmenetileg képesek vagyunk belehelyezkedni mások nézőpontjába, és az ő szemükkel látni a világot. Ebből ered a képesség, hogy kompromisszumokat kössünk másokkal folytatott érintkezésünk során, ami a békés egymás mellett élés előfeltétele. Igazság szerint pontosan világunk ama térségei a legerőszakosabbak és leginkább diszfunkcionálisak, amelyeknek lakóiból egyelőre hiányzik a kompromisszumkészség. Az ego – különösen kollektív formájában – a többi ember „másságának” kihangsúlyozásával igyekszik megszilárdítani pozícióját. Magyarán egónknak „ellenségre” van szüksége ahhoz, hogy biztosítsa a saját túlélését. Ezért nem hajlandó a megalkuvásra.

Míg ez az új, feleszmélt tudatállapot mélyebben meg nem gyökerezik az emberi pszichében, könnyen előfordulhatnak átmeneti visszaesések az énközpontú tudatosságba (vagy inkább tudattalanságba). Jómagam például aggodalommal vettem észre, hogy nem csupán egyes politikusok, de mérvadó kiadványok szerzői is egyre gyakrabban hivatkoznak Oroszországra és/vagy Kínára „az ellenségként”. Márpedig a gondolat olyan sebesen képes terjedni, mint a vírus, és ha ezek a téveszmék eluralkodnak kollektív pszichénkben, eltorzítják észlelésünket, mígnem egészen úgy cselekszünk, mintha ténylegesen igazak lennének, s ezzel kézzelfogható valóságunkként manifesztáljuk őket.

Ahogyan a hernyóban funkciózavarok jelentkeznek, mielőtt elkezdene átalakulni pillangóvá, éppúgy az énközpontú tudatállapot – amely a feleszmélt tudatosságnál mindmáig jóval elterjedtebb a legtöbb országban és szervezetben – is egyre diszfunkcionálisabbá válhat napjainkban, s számos súlyos válságot, valamint forrongást és összeomlást idézhet elő földünk különböző tájain. Ám emiatt nem kell aggódnod. Ha fenntartod éber jelenlétedet, és nem hagyod eluralkodni magadon a félelmet, illetve ha nem hiszel a tömegtájékoztatás szerveinek, amikor azt sulykolják, hogy rettegned kell a jövőtől, akkor mindezek az események nem fognak mélyebb nyomot hagyni az életedben. Az evolúciós előrelépéseket és a tudat fejlődésének újabb lépcsőfokait mindig komoly válságok és működészavarok előzik meg, illetve kísérik. Minden életformának akadályokra és kihívásokra van szüksége ahhoz, hogy tovább haladhasson a fejlődés útján. Ami az egót illeti, énünk e része saját maga generálja problémáinak java részét öntudatlan viselkedési mintázataival, és ezzel hosszú távon a tulajdon vesztét idézi elő. Ebben az értelemben az egóra az emberi evolúció következő állomásának – vagyis a feleszmélt tudatosságnak – az előhírnökeként is tekinthetünk. Jelen pillanatban eme egyre gyorsuló eszmélési folyamat korai szakaszában járunk. Ha pedig e sorokat olvasod, te magad is részese vagy a világméretű átalakulásnak.

E váltás bekövetkeztének kulcsfontosságú tényezője, hogy a megfelelő tudatállapotban légy az egyetlen létező pillanatban, a jelenben! Ügyelj rá, hogy mindenkor barátként, ne ellenségként tekints a „most” pillanatára, és tiszteld meg azzal, hogy neki szenteled osztatlan figyelmedet! Méltányold kellőképpen azzal, hogy hálát adsz érte, és hangolódj rá lélekben oly módon, hogy elfogadod pontosan olyannak, amilyen! Ha ezt megteszed, az új föld a szemed előtt fog alakot ölteni!

Eckhart Tolle

2015. október

ELSŐ FEJEZET

Az emberi tudat felvirágzása

EVOKÁCIÓ

A föld bolygón történt, száztizennégymillió éve egy hajnalon közvetlenül napkelte után, hogy planétánk első virága szirmot bontott, és fürdőzni kezdett az életadó fény sugaraiban. E mérföldkő jelentőségű pillanatot megelőzően, mely a növényvilág fejlődésének új korszakát harangozta be, földünket már sok-sok millió éve növénytakaró borította. Az első virág hamar elhervadhatott, és a zárvatermők bizonyára sokáig ritka és elszigetelt jelenségként bukkantak csak fel imitt-amott, mivel a körülmények még nem voltak kedvezők a virágos növények széles körű elterjedéséhez. Ám egy szép napon mégis elérték a kritikus küszöbértéket, és akkor egyszerre az egész bolygó színpompás virágdíszbe és illatfelhőbe burkolózott – csak éppen még nem volt jelen kellőképpen érzékeny tudat, amely elgyönyörködhetett volna benne.

Jóval később ezek a virágoknak nevezett törékeny és illatos élőlények nélkülözhetetlen szerepet játszottak egy másik faj tudatának fejlődésében. Történt ugyanis, hogy az embereket egyre jobban vonzotta és elbűvölte a szépségük, s fajunk tagjai elsőként a virágokat tanulták meg anélkül becsülni, hogy ebből közvetlen hasznuk származott volna – hiszen az esztétikai öröm aligha segítette elő a túlélésüket. A virágok az idők folyamán temérdek festőnek, költőnek és misztikusnak adtak ihletet. Jézus maga is arra buzdított, hogy vegyünk példát a virágokról, és tőlük tanuljuk meg, hogyan kell helyesen élni. Buddha pedig egy ízben állítólag „szótlan prédikációt” tartott, ami abból állt, hogy a magasba emelt egy virágszálat, és némán csodálta. Kis idő múltán az egyik jelenlévő, egy Mahákásjapa nevű szerzetes elmosolyodott. A jelek szerint ő volt az egyetlen, aki megértette e néma igehirdetést. A legenda szerint Mahákásjapa mosolyának (helyesebben önmagára eszmélésének) titkát sorban huszonegy mester adta tovább egymásnak, és jóval később e mosolyból sarjadt ki a zen buddhizmus.

Egy virágszál szépsége – ha csak röpke időre is – ráébreszthet minket arra a szépségre, amely legbensőbb lényünk, igaz természetünk lényege. Amikor az első ember ráeszmélt a szépségre, az egyik legjelentékenyebb esemény játszódott le fajunk tudatának fejlődésében. S e felismeréshez szükségképpen az öröm és szeretet érzése társul. Bár magunk sem vagyunk teljesen tudatában, a virág annak kifejeződésévé vált számunkra a forma világában, ami a legmagasabb rendű, a legszentebb, és végső soron forma nélkül való önmagunkban. A virágok tünékenyebbek, éteribbek és törékenyebbek, mint a növény, melyből kisarjadtak, s ekként olyanok, mint egy másik birodalom hírnökei – mintegy hidat képeznek a fizikai formák világa és a formanélküliség birodalma között. Nem csupán édes e világi illatot árasztanak, hanem a szellem birodalmának nektárja is párállik kelyhükből. Ha a „megvilágosodás” szót a hagyományosan elfogadottnál tágabb értelemben használjuk, bízvást kijelenthetjük, hogy a virág nem egyéb, mint a növény megvilágosodása.

Bármely birodalom – az ásvány-, a növény- és állat-, illetve az emberi világ – bármely létformájáról elmondhatjuk, hogy képes a „megvilágosodásra”. Ám ez rendkívül ritka jelenség, hiszen több puszta evolúciós lépésnél: az adott létforma fejlődésében szakadásnak kell bekövetkeznie, hogy egyszeriben a Lét egy egészen új szintjére ugorhasson – és ami a legfontosabb, részben anyagi természetét is le kell vetkőznie.

Ugyan mi lehet súlyosabb és áthatolhatatlanabb egy kődarabnál, mely a legtömörebb létező a forma világában? És a kövek némelyikének mégis megváltozik a molekuláris szerkezete, átlátszó kristállyá alakul, s a fény immár szabadon áthatolhat rajta. A szén pedig elképzelhetetlenül hatalmas hőmérsékleten és nyomáson gyémánttá változhat, bizonyos nehéz ásványok pedig egyéb drágakövekké.

A csúszómászó hüllők – a leginkább földhözragadt állatok – zöme évmilliókon át változatlan maradt. Némelyek közülük mégis tollat és szárnyakat növesztettek, és madarakká fejlődtek, lerázva magukról a tömegvonzás béklyóit, ami oly sokáig rabságban tartotta őket. Nem csúszni-mászni vagy épp járni tanultak meg gyorsabban, inkább teljes egészében elszakadtak a földtől.

A virágok, kristályok, drágakövek és madarak időtlen idők óta különös jelentőséggel bírnak az emberi lélek számára. Jóllehet az összes többi életformához hasonlóan ezek is mind az egyetlen Élet, a mögöttes Tudat mulandó megnyilvánulásai, kivételes jelentőségük éteri jellegüknek tulajdonítható – ezzel nyűgöznek le és vonzanak annyira minket, embereket.

Amint észleleteinket áthatja bizonyos fokú jelenlét, vagyis csendes és éber figyelem, képessé válunk érzékelni az élet isteni lényegét, a minden teremtményben, minden élőlényben ott lakozó egyetlen tudatot vagy szellemet, s ráismerünk benne tulajdon lényegünkre, és ekként úgy fogjuk szeretni, mint saját magunkat. A legtöbb ember azonban csak a külső formát látja, s mit sem tud a benső lényegről – amiként a tulajdon lényegükről sincs fogalmuk, hiszen kizárólag testi és pszichés megnyilvánulási formáikkal azonosulnak.

A virágok, kristályok, drágakövek vagy madarak esetében olykor-olykor még az a személy is megérzi, hogy több rejlik bennük a puszta fizikai formánál, akinek tudatossága csekély vagy épp elenyésző mértékű – persze maga sincs tisztában vele, hogy ezért vonzódik hozzájuk, emiatt érez velük rokonságot. Éteri természetüknek köszönhetően e létezők formája kevésbé homályosítja el a bennük lakozó szellemet, mint más létformák esetében. A legjellegzetesebb kivételek mégis az újszülött élőlények – a csecsemők, kölyökkutyák, kismacskák, bárányok és így tovább –, ők ugyanis sebezhetők, törékenyek, nem gyökereztek meg szilárdan az anyagi világban. Egyfajta nem e világi ártatlanság, báj és szépség lengi körül őket, így még a viszonylag érzéketlen emberek is gyönyörűségüket lelik bennük.

Amikor tehát éberen szemlélsz egy virágot, kristályt vagy madarat anélkül, hogy gondolatban megneveznéd, ablak nyílik számodra, melyen keresztül bepillanthatsz a formanélküliség birodalmába. Feltárul egy belső rés – bármily aprócska is – a spirituális dimenzióba. Ezért játszhattak e megvilágosodott, avagy „világosság átjárta” létformák ilyen fontos szerepet az emberi tudat fejlődésében ősidők óta; ezért válhatott példának okáért a lótuszvirág kelyhében sziporkázó ékkő a buddhizmus egyik központi szimbólumává, a fehér galamb pedig a Szentlélek jelképévé a kereszténységben. E létformák egyengették az utat a bolygószintű tudat ama mélyrehatóbb átalakulása előtt, amely a sors rendelése folytán az emberi faj körében végbemegy. Ez az a spirituális eszmélés, aminek napjainkban egyre inkább tanúi lehetünk.

MI VOLT A CÉLOM E KÖNYV MEGÍRÁSÁVAL?

Vajon készen áll az emberiség a tudat gyökeres és mélyreható átalakulására, oly kápráztató kivirulására, aminek a növények virágba borulása, bármilyen szépséges is, csupán halovány visszfénye lehet? Képesek az emberi lények megnemesíteni kondicionált elmestruktúráik átlátszatlan tömörségét, és olyanná válni, amilyenek a kristályok és drágakövek – hogy úgymond átjárhassa őket a tudat fénye? Képesek dacolni az anyagelvűség és anyagiasság vonzóerejével, és felülemelkedni a formával való azonosuláson, ami biztosítja az ego uralmát, és arra kárhoztatja őket, hogy a saját személyiségük rabjaiként éljenek?

Egy ilyen átalakulás lehetőségére próbálták felhívni a figyelmet az emberiség legbölcsebb tanítómesterei. Ezek a hírnökök – Buddha, Jézus és mások, akik közül soknak az emléke sem maradt fenn – voltak fajunk első virágai. E kivételes és becses emberi lények harangozták be a változást. Ám a tudat általános felvirágzásához akkoriban nem voltak megfelelők a körülmények, így a hírhozók üzenetét jócskán félreértették és gyakorta rútul eltorzították. Így nem alakíthatták át gyökeresen az emberek viselkedését, legfeljebb egy csekély kisebbség esetében.

Vajon napjainkban az emberiség jobban felkészült az üzenetre, mint e korai tanítómesterek idején? Mi okunk lenne ezt hinni? És mit tehetsz te magad – ha tehetsz egyáltalán bármit –, hogy előmozdítsd vagy felgyorsítsd e váltást? Mi jellemzi a tudat régi, énközpontú állapotát, és milyen jelekből ismerheted fel az új, kibontakozóban lévő tudatosságot? Jelen könyvben ezekre és más lényeges kérdésekre igyekszem választ adni. És ami még fontosabb, e mű maga is az átalakulás eszköze, mely a meghonosodó új tudatosságból fakadt. A benne taglalt eszmék és fogalmak fontosak ugyan, mégis csak másodlagos jelentőségűek. Nem egyebek jelzőtábláknál, melyek a feleszmélés felé mutatnak. Amint haladsz a szövegben, a bensődben váltás zajlik le.

E könyv fő célja nem az, hogy további ismeretekkel bővítse tudásod tárházát, újabb meggyőződésekkel terhelje elméd, vagy megpróbáljon bármit elhitetni veled, csupán annyi, hogy előidézzen egy tudati átalakulást, magyarán hozzásegítsen téged a feleszméléshez. Ebben az értelemben ez a mű nem minősíthető „érdekesnek”. Egy érdekes könyvtől megtarthatod a távolságot, míg gondolatban eljátszadozol eszméivel és elgondolásaival, és elfogadod vagy elveted őket. Ez a könyv azonban rólad szól, és vagy sikerül megváltoztatnia a tudatállapotodat, vagy értelmetlennek találod. Ám csakis azokat képes eljuttatni a feleszmélésig, akik készen állnak. Egyelőre korántsem mindenki készült fel a váltásra, sokan azonban már a küszöbén állnak, és a kollektív tudatosság befolyása minden egyes eszmélővel egyre nő, megkönnyítve a váltást a többieknek. Ha nem vagy tisztában vele, mit jelent a feleszmélés, olvass tovább bátran. E kifejezés valódi jelentését ugyan csak akkor ismerheted meg, ha magad is felocsúdtál tudatilag, ám sokszor egy futó benyomás is elég ahhoz, hogy az eszmélés visszafordíthatatlan folyamata beinduljon. Egyeseknek épp e könyv elolvasása adja majd meg a kezdőlökést. Sokaknál pedig a változás máris kezdetét vette, jóllehet ennek maguk sincsenek tudatában. Ez a könyv segít majd nekik tisztába jönni a ténnyel. Némelyek esetében az elszenvedett veszteség vagy gyötrelem indította be a folyamatot, másoknál pedig az, hogy kapcsolatba kerültek egy spirituális tanítómesterrel vagy tannal, netán elolvasták A most hatalmát, vagy valamilyen más spirituálisan megvilágosító, és így átformáló erejű könyvet – netán a fentiek valamely kombinációja. Amennyiben az eszmélés folyamata megindult bensődben, e könyv elolvasása meggyorsítja és elmélyíti azt.

Ébredésed lényegi eleme fel nem eszmélt éned, az ego tudatosítása, mely gondolkodik, beszél és cselekszik, valamint ama kollektívan kondicionált elmefolyamatok felismerése, melyek a fel nem eszmélt állapotot állandósítják. Ezért igyekszem rámutatni e könyvben az ego főbb aspektusaira és arra, hogy miként működnek ezek egyéni, illetve kollektív létünkben. Ez két, egymással szorosan összefüggő okból kifolyólag elengedhetetlen: Először is azért, mert ha nem ismered az ego működésének hátterében álló alapvető mechanizmusokat, nem is tudatosíthatod magadban munkálkodását, és egód ravaszul újra meg újra rá fog venni, hogy azonosulj vele. Ez annyit jelent, hogy e szélhámos átveszi az ellenőrzést lényed felett, és a valódi énednek tolja fel magát. Másodszor pedig azért, mert a tudatosítás aktusa önmagában is a feleszmélés egyik legeredményesebb módszere. Amint szembesülsz öntudatlanságoddal, a felismerés puszta aktusa tudatosságra ébreszt, s máris végbemegy az eszmélés. Semmi értelme küzdeni az ego ellen, hisz’ úgysem győzheted le – éppúgy, ahogyan a sötétséget sem oszlathatod szét a puszta akaratoddal. A tudat világossága az, amire szükséged van, s e fény te magad vagy!

ECKHART TOLLE
további könyvei

EGYSÉG AZ ÉLETTEL

173 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

Eckhart Tolle a ma élő egyik legnagyobb spirituális tanító. Tanításaiban az ősi mesterek egyszerű és tiszta hangján mondja el mély üzenetét.

Az Egység az élettel című szemet gyönyörködtető színes kötetében a szerző az Új Föld című sikerkönyvének ékköveit, esszenciáját válogatta ki – a számára legértékesebb idézeteket és leginspirálóbb, mélyreható részleteket tárja az olvasó elé, amelyek segítenek az elmélyülésben, egy inspiráló, meditatív állapotba terelve az olvasót, s így könnyedén az eredeti kötet tanításainak legjavára összpontosíthat.

A MOST HATALMA A GYAKORLATBAN

178 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

A Most Hatalma rövid idő alatt bebizonyította, hogy az egyik legnagyobb spirituális könyv, amit manapság írtak.

Ez a könyv egyfajta szavakon túli hatalomról szól, és képes elvezetni minket egy – a gondolataink mögött lévő – jóval csöndesebb helyre, ahol megoldódnak gondolat teremtette problémáink, s felfedezzük, mit is jelent létrehozni egy szabadabb életet.

Találd meg a hatalmat: a képességet, hogy átalakítsd és emelkedetté tedd életedet, s világodat is. A lehetőség itt van, most, ebben a pillanatban: a szent jelenlét a Létezésedben. Egy hely bennünk, ami mindig jelen volt, és mindig is jelen lesz a zavaros életen túl, a nyugalom világa a szavak mögött. Ez mind a te kezedben van. Fedezd fel a Most Hatalmát!

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen