Bogdán József

MÉG UTOLJÁRA

Életrajzi versek

Vass Szabolcs illusztrációival.

© Bogdán József, 2023
© Vass Szabolcs, 2023
© Forum, 2023

MÁR EGYRE
NEHEZEBBEN

1.

Már egyre nehezebben visz a lábam
Pancsova fájó kövein tudod gyermekkoromban
Sokszor arra ébredtem hogy megfagytak a lábujjaim
Nagybecskerek utolsó utcájában egy putriban ahol laktam
Mintha csak két apró bűzbomba lett volna rácsatolva bokámra
És minden lépésemre ketyegett a szégyen bennem amit a gyerekek
Fintorain tudtam letesztelni mikor az iskolába értem

2.

Slattyogva mentem az utcán
Az izgalomtól mindig vizes volt a lábam
Az egyetlen farmernadrág megfagyott rajtam
És amikor este levetettem odaállítottam
Ágyam végéhez nem omlott össze szófogadóan mint egy ruhaszobor ott állt
A fagyástól néha csillagokat szórva

3.

Most hatvanöt éves vagyok és belém nyöszörögnek ezek a dermesztő emlékek
Épp most amikor mások nyöszörgéseit hallgatom a gyóntatószékben
A nyikorgó gyóntatószékben a nyikorgó ágyak kíméletlen őszinteségét

4.

Hallgatom mint kis óvodás az óvónő pirongatását
Ott a morgó gyóntatóketrecben hallgatom bűneimet
Amit fejemre olvasnak pedig azt hittem hogy különb vagyok
Olyan vagyok mint a Temesben lubickoló hízott hattyú
Persze tudom belegörnyedtem
Súlyos bűneimbe azért cammogok úgy mint a medve

5.

Pancsova is olyan mint akinek nincs ereje
Sírásra csak nyöszörög a Temes partján a járda

6.

A nyolcvanas évek elején nevezett ki püspököm Egyházaskérre lelkésznek
Nagy húszkilós harcsa kidülledt szemét láttam és hallottam hogy egy nagyot
Ásítva magába fullasztja a csobogást a lubickolást
Egy vénasszony öblögette krisztusi sebeit amit a halász egy bárddal
Ejtett oldalán még abban az évben temettem Piri Géza kiskatonát épp a

születésnapján

Kísértem utolsó útjára a tizennyolc éves kisfiút

7.

Nem tudom miért ez a bajszos harcsa
Haláljelenete jut az eszembe ha Egyházaskérre gondolok
De ottlétem húsz évében mindig a halhalál-
Szagot éreztem talán mert halvacsorát főztek a torba
Amikor Piri Géza kiskatonát kísértem utolsó útjára
1983-ban még hétszázötven lakosa volt ma alig vannak ötvenen

8.

Mire leérettségizett bekapott egy legyet
A falu üdvöskéje Zsunyi Klárika
Szép volt áldott állapotban is
Mint a meztelenül úszkáló angyalok
A kanizsamonostori templom oltárképén
A gonosz anyósa szerette volna eltenni
Láb alól a még meg sem született csöppséget
Úgy hogy a falut körülcsiccsegő Arankába dobja
De megvédtük a kisbabát Klári meg én megmentettük a kisbabát

9.

Szippantsunk bele az Arankába vagy ahogy
Cs. Simon István írná a Harangodba
Majzos sörösüvegek dülöngélnek a parton
Mint részeg itt felejtett kiskatonák és egy
Gyenge szellőcske unszolására összecsendülnek
Miféle újévi koncert Istenem mintha tíz cintányér
Csapódna össze hirtelen és ha táncukat látnád
Mármint a sörösüvegek táncát a sekély vízben
Istenemre olyan mint a montenegróiak tánca
Akik a kivilágított színpadon az égbe akarnak ugrani
Egymás kezét fogva

GYÓNOM
A MINDENHATÓ
ISTENNEK

10.

Gyónom a mindenható Istennek és Isten helyett
Neked lelkiatyám hogy utolsó gyónásom óta
Itt a hang megcsuklik sípolni kezd mint a gégemetszett
Emberek beszéde mert egy pillanat alatt léted mélyére zuhansz
Ahol bűneid kamrája van és ott van az a tolókocsis szomorú lány is
Az én legnagyobb bűnöm akiért több ezer éves vezeklést érdemelnék

Tudod mennyei Atyám egyházaskéri kínzó magányom rákényszerített
Arra hogy apróhirdetést tegyek fel egy újságban Bogdán József vagyok
harmincéves társalgás céljából keresek egy fiatal nőt kisebb testi hibával
Arra gondolva hogy így előbb jelentkezik valaki nem sokat kellett várnom
Amikor elmentem hozzájuk egy délvidéki kisvárosba az anyja fogadott