részlet

© Simon Bettina, 2024

© Jelenkor Kiadó, Budapest, 2024

Minden jog fenntartva

Borítófotó © Juj Winn / Getty Images

Vers

Megkérdezte tőlem, mi a vers.

A távolsági buszok menetrendjét

kutattam, mint varjak az aszfaltot.

A vers, anyám, az, aminek nincsen

helye. Látod például azt a kerítést, tudod,

ahová télen olyan sok varjú szállt le,

hogy azon viccelődtünk, ki fogják szakítani

a földből, és magukkal viszik Afrikába. Aztán

kitavaszodott, és anélkül hogy próbálkoztak

volna, a kerítésoszlop kidőlt. Nem vitték magukkal

így sem. Beszéljünk inkább másról, nemsokára

jön a busz. Legalábbis úgy emlékszem, mert

az írást nem lehet elolvasni. A védőlapot

betörték, elázik a papír, és megszárad.

A buszok kikerülik a kerítést, majd

a kanyarban eltűnnek, mint tócsák

nyáron az aszfaltról. A madarak

azt hiszik a fényről, hogy víz.

Azt hiszem, a buszra várok,

te pedig a közeledő buszokat

figyeled, hátha megáll az egyik,

amelyiken sok az üres hely.

Csobbanás

Száraz a hajam a drága hidratálókrémektől,

a számat bekentem fényes rúzzsal,

és az írás elől menekültem ebbe a versbe.

Mintha egy szívben utaznék,

az üléseket bordó plüss borítja.

Ha egy történet az elejétől kezdve rossz,

világos összefüggésben látszik innen,

az üres vonatból. Így képzelem el a nyarat,

talán mert zúgnak a fák. Azt mondják,

összesűrűsödik ilyenkor az élet,

de szerintem pont hogy ritkul.

A nyugtalanság napernyői alatt

a zsúfolt strandokon néhány hét után

kifakulnak a vakációjellemek.

Drága hidratálókrémeket kentem

a hajamra, és fényes rúzst a számra,

mégsem csillogok, ahogy a kék

medence, mikor beleugranak,

akik nem az írás elől menekülnek.

Szabad

A legjobb verseim a kutyám

szájából húztam ki.

Úgy kezdődött, hogy pórázzal

a kezemben megálltam,

és térdre ereszkedett előttem

egy hűséges állat.

Költészetnek neveztem el.

Melyik költő tenne másképp?

Verset mindenről lehet írni,

és a versgép gondolatáért

mindig is lelkesedtem!

Nehéz egy költőnek

pontos utasítást adni,

de a kutyámnak sima ügy.

Megetetem,

séta előtt rácsatolom a nyakörvet,

nem áll ellen ilyenkor.

Az előző gazdájára gondolok,

aki szabadon engedte.

Szorítom a laza pórázt,

a kapcsolatot kutya és irodalom között.

Tartalom

Vers

Csobbanás

Szabad

Boldog

A láb nélküli férfiakhoz

A halvány vonaton

Röviden a hiperrealizmusról

A régi albérlet

A lekvár miatt

Rengeteg állat a vonatból

A séta

Színes

Az új frizura

Kettőt kérek

A csokoládévár

A csipesz

A legrövidebb év

A barna nadrág

Versgép vagy

George Clooney vagy anya

Jól szórakoznak

Szerelmi költészetről

A kétségbeesés évei

Néha lángost

A legkülönösebb levél

Rúzs a pszichológusomnál

Nem áll meg

A cicakosár

Vékony jég

Kedvenc verseim

A robbanócukor színe

Az olaj szaga

A csecsemőszínű macska

A macskád szaga

Tiszta

Kétezervalahányban a Dunán

A vallomás a végén

Édes

Az üres hely

A szerző a könyv írása során részt vett a Petőfi Kulturális Ügynökség Írórezidencia programjában 2021 decemberében.

Az alkotó 2019-ben, a mű megírásának idején
a Petőfi Irodalmi Múzeum Móricz Zsigmond-ösztöndíjasa volt.

Felelős kiadó Nagy Boglárka

A Jelenkor Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje

Felelős szerkesztő Szenderák Bence

A szöveget gondozta Hradeczky Moni

Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

Borítótervező Váraljai Viktória

Tördelte Kaposvári Franciska

ISBN 978 963 518 362 3

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

EB Garamond – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License