CORVINA

© FEB ’93 Ifjúsági Oktatási Alapítvány, 2026

A kötet szerzői: Bene Zoltán (21.), Bognár Kinga (22.), Böde Ádám–Jagodics János Bendegúz (28.), Dénes Erzsébet–Tamási Gerold (5.), Egri Bence Levente (23.), Földes Soma–Kovács Anna Flóra (26.), Glofák Szabolcs–Juhász Gergely (11.), Hauser Márton (17.), Hégen-Szénás Henrietta–Nagy Krisztina (30.), Hodula Máté–Köbli Emma (3.), Horváth Eszter Kata–Molnár Balázs (6.), Horváth Eszter Kata–Kovács Anna Flóra (24.), Horváth Eszter Kata–Tamási Gerold–Schuszter Julianna (16.), Horváth Eszter Kata–Jagodics János Bendegúz (12.), Juhász Gergely (8.), Kalóczkai Dorottya–Juhász Gergely (10.), Keller-Deák Ágoston (29.), Kempler Károly–Karakas Benedek Kelton (4.), Koltay Zsolt–Jagodics János Bendegúz (15.), Koltay Zsolt–Molnár Balázs–Bene Zoltán (18.), Kovács Anna Flóra (19.), Lebedi Réka (20.), Mancsiczky Máté (1.), Molnár Balázs (25.), Molnár Balázs–Sziládi Péter (2.), Nagy Krisztina (9.), Németh Fanni–Szücsik Gergely (14.), Papp Nóra–Nagy Krisztina (27.), Tatár Attila–Tamási Gerold (13.), Tóth Levente (7.)

Lektorálta: Molnár Balázs, Szücsik Gergely

Borító: Vető Gábor

TARTALOM

Előszó

I. GAZDASÁG, GAZDASÁGPOLITIKA, ANYAGI KULTÚRA

1. Mezőgazdasági és ipari termelés, kereskedelem a középkorban és a kora újkori Európában

2. Magyarország gazdasága a 14–15. században

3. A világgazdaság a 20–21. században (világgazdasági válság, európai integráció, a világgazdaság átalakulása az ezredfordulón: hagyományos és új centrumok, a globális gazdaság)

4. Magyarország gazdasága 1867-től napjainkig (gazdasági változások a dualizmus korában, a trianoni béke gazdasági hatásai, gazdasági konszolidáció az 1920-as években és a gazdasági válság, a Rákosi- és a Kádár-korszak gazdasága, gazdasági rendszerváltoztatás)

II. NÉPESSÉG, TELEPÜLÉS, ÉLETMÓD

5. Az Erdélyi Fejedelemség a 16–17. században (etnikai és vallási helyzet, államszervezet)

6. Demográfiai és etnikai változások, népesedés- és nemzetiségi politika Magyarországon a 18–20. században

7. Az ipari forradalom társadalmi háttere és hatásai

8. Az életmód és a mindennapok Magyarországon a 20. században (a Horthy-korszak, a második világháború, a Rákosi-korszak a Kádár-korszak)

9. A határon túli magyarok, a magyarországi nemzetiségek és a cigányság helyzete napjainkban

III. EGYÉN, KÖZÖSSÉG, TÁRSADALOM

10. A magyarság és Magyarország története a 14. század elejéig (magyarság őstörténete, honfoglalás, államalapítás, Árpád-kor)

11. Rendi fejlődés Magyarországon (Aranybulla, az 1351. évi törvények, Hunyadi Mátyás központosított rendi állama)

12. A középkor és a kora újkor kultúrája Európában és Magyarországon (egyházi és lovagi kultúra, középkori egyetemek, román, gótikus és reneszánsz építészet, a barokk)

13. Rendi és abszolutista törekvések Magyarországon, a magyar rendek és a Habsburg-udvar konfliktusai és együttműködése a 17–18. században

14. Az emberi jogok és a jogegyenlőség elve, az állampolgári jogok, kötelességek (a felvilágosodás, Magyarország Alaptörvénye)

IV. POLITIKAI BERENDEZKEDÉSEK A MODERN KORBAN

15. A modern demokráciák 17–18. századi gyökerei (az angol alkotmányos monarchia, az Egyesült Államok alkotmánya)

16. A reformkor, a forradalom és szabadságharc (a reformkor fő kérdései, Széchenyi és Kossuth programja és vitája, a rendi országgyűlés és a megyerendszer, a pesti forradalom és az áprilisi törvények, a szabadságharc)

17. A polgári nemzetállam jellemzői, alkotmányosság és jogegyenlőség (Németország, az Egyesült Államok, Magyarország)

18. Az Európai Unió és Magyarország az Európai Unióban

19. A mai Magyarország politikai intézményrendszere és választási rendszere

V. POLITIKAI INTÉZMÉNYEK, ESZMÉK, IDEOLÓGIÁK

20. Ókori államberendezkedések (Athén, Róma – Julius Caesar egyeduralmi kísérlete, Augustus principátusa)

21. A kereszténység története az ókorban, a középkorban és a kora újkorban (a kereszténység kialakulása, tanai, elterjedése, az egyházi hierarchia és intézményrendszer, a szerzetesség, az egyházszakadás, a nyugati és a keleti kereszténység fő jellemzői, a reformáció, az ellenreformáció, a katolikus megújulás)

22. Az iszlám vallás és az arab hódítás

23. A francia forradalom és következményei (az Emberi és polgári jogok nyilatkozata, a jakobinus diktatúra, a napóleoni háborúk és a bécsi kongresszus)

24. A 19. század eszméi

25. Politikai eszmék és pártrendszer a dualizmus kori Magyarországon

26. A két világháború közötti diktatúrák és ideológiájuk (a kommunista Szovjetunió, az olasz fasizmus, a nemzetiszocialista Németország)

VI. NEMZETKÖZI KONFLIKTUSOK ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉS

27. Magyar–török küzdelmek a 15–17. században

28. Az első világháború és következményei (nagyhatalmi érdekek és konfliktusok az imperializmus korában, kirobbanása, hadviselők, nyugati front, a háború jellege, a világháborút lezáró békerendszer, Magyarország az első világháborúban, a forradalmi átalakulás kísérlete, a Tanácsköztársaság, trianoni béke)

29. A második világháború (egyetemes és magyar történelem)

30. A kétpólusú világrend (kialakulása, jellemzői, a két blokk berendezkedése, konfliktusok, felbomlása)

FÜGGELÉK

Az ENSZ és az Európai Unió intézményrendszere, működése

FELHASZNÁLT IRODALOM

ELŐSZÓ

Huszonkettedik alkalommal jelenik meg a maga nemében egyedülálló kiadványunk: eddigi tapasztalatainkat felhasználva adjuk közre friss kötetünket. Az emelt szintű érettségi ugyanis minden évben újabb és újabb meglepetéseket hozott vizsgázók és vizsgáztatók számára egyaránt. A témakörök első ránézésre talán szokatlannak tűnő szempontok alapján történő összeválogatása idén is kemény próbatétel elé állítja az érettségizőket.

Kötetünk célja, hogy az emelt szintű történelemérettségire készülő diákokat segítsük eligazodni az útvesztőkben. Az érettségire felkészülést segítő, sok általános összefoglaló munkával szemben ez a könyv nem az eddig tanultak globális áttekintését kívánja nyújtani, hanem a Belügyminisztérium által 2025 decemberében nyilvánosságra hozott, 2026-os emelt szintű történelemérettségi vizsga szóbeli tételeinek kidolgozását, vázlatát adja. Kötetünk tehát elsősorban az idén érettségiző diákok számára igyekszik eligazítást nyújtani a sok esetben nehezen megközelíthető, olykor a középiskolában nem is tanult témák között. A tételek kidolgozása során mindvégig szem előtt tartottuk az emelt szintű érettségi által kitűzött szempontokat, célokat: igyekeztünk célratörő szöveges értelmezést készíteni a témához. A felkészülők munkáját ezenkívül irodalomjegyzékkel is segítjük. Bízunk abban, hogy munkánk az érettségi lezárultát követően sem veszti el aktualitását, hasznos lehet ugyanis a következő generációk elmélyedéséhez is a vissza-visszatérő témákban, illetve a tételkidolgozás szempontokhoz kötött módjának jobb megismerésében.

Reméljük, hogy kötetünk idén is kedvező fogadtatásra talál, és sokak felkészülését, eredményes érettségi vizsgáját segíti elő, amelyhez ezúton kívánnak sok sikert a kötet szerzői:

az ELTE Állam- és Jogtudományi Kar

Felvételi Előkészítő Bizottságának tagjai

I. GAZDASÁG, GAZDASÁGPOLITIKA, ANYAGI KULTÚRA

1. Mezőgazdasági és ipari termelés, kereskedelem a középkorban és a kora újkori Európában

A témakör Európa középkori és kora újkori gazdaságát mutatja be. Részletesen elemzi a középkorban megjelenő céheket, valamint az azokat felváltó manufaktúrákat, a mezőgazdasági termelésben alkalmazott technikai és technológiai változásokat, illetve a középkori kereskedelmet, emellett feltárja az újkorban bekövetkező változásokat is.

A középkori mezőgazdaság fejlődése

476-ban a Nyugatrómai Birodalom felbomlott, annak urbánus (városi) társadalma pedig összeomlott. Az európai termelés helyi szintre szorult vissza, és a társadalom kénytelen volt önellátásra berendezkedni, a gazdaság súlypontjává a mezőgazdaság vált.

A kora középkor gyorsan változó körülményei között a nagybirtokosok védelmét kereső földművesek kiszolgáltatott helyzetbe kerültek, fokozatosan függési, alárendeltségi viszony alakult ki. A fentiek miatt a termelésre – az 5. századtól egészen a 13. századig – a földesúri nagybirtok keretei között működő, függő helyzetű jobbágyok kisgazdasági, kisüzemi termelése volt jellemző. A gazdasági termelés középpontjában az uradalom, azaz az önellátó nagybirtok állt, amely nemcsak a termelés kereteit, hanem a feudalizmus társadalmi viszonyait is megalapozta. Az uradalom részeit tekintve középpontjában a védelmi, közigazgatási és bíráskodási funkciókat ellátó és közigazgatási-bíráskodási központként működő vár állt, amelyet a jobbágyfalvak és a megművelt földterületek vettek körül. A földek megoszlottak a földesúr saját kezelésében lévő majorságokra, a jobbágyok – bizonyos kötelezettségek fejében megművelt – parcelláira, valamint közös használatú területekre (pl. erdők, vizek).

A mezőgazdaságban lezajló változásokat a nomádoktól átvett újítások, valamint a jobb életfeltételek keresése ösztönözte; azok kiindulópontjai a szerzetesrendeknek otthont adó kolostorok voltak. Az új vívmányok terjesztésében a túlnépesedés miatt nyugatról keletre költöző szabad paraszt telepeseknek, a hospeseknek volt nagy szerepük. A 8. század után meginduló fejlődés vívmányai két csoportba sorolhatók: a technológiai – a termelés módját érintő újítások–, valamint a technikai – a termelés eszközeit érintő – újítások csoportjába.

A technológiai változások közül a két- és háromnyomásos gazdálkodás említendő. Ezek a művelési módszerek azért hoztak óriási előrelépést, mert a megjelenésük előtt alkalmazott legelő- vagy vad talajváltó gazdálkodás módszere nem biztosított jelentős hozamot, illetve gyakran a talaj kimerüléséhez vezetett. Ennek során egy-egy területet körülbelül 4-6 évig, közel kimerülésig hasznosítottak termőterületként, ezt követően új földet törtek fel. Ezzel szemben a nyomásos gazdálkodás során a terület egyik részén termeltek (szántó), míg a másik részét legeltetésre használták (ugar). A kétnyomásos (őszi gabona és ugar váltakozása) és háromnyomásos (őszi gabona, tavaszi gabona és ugar váltakozása) földművelés magas termésátlagot biztosított, valamint a ciklikus pihentetés és a trágyázás megjelenésével a föld termőképességét is megőrizték, amely a vándorlási kényszer megszűnését eredményezte.

Technikai újításnak számított a csoroszlyás, kormánylemezes nehézeke, amellyel mélyebben lehetett a földet felszántani, és amely szántáskor kicserélte az alsó pihent és a felső kimerült talajszintet. Növelte a termést a borona is, amellyel a felszántott földet egyengették el. A nehézeke használatával megjelent az igény az igaerő növelésére, ami a nyakhámot felváltó szügyhám és homlokhám megjelenésével járt.

A mezőgazdaság fejlődéséhez hozzájárult az éghajlatváltozás – az általános felmelegedés és a csapadék mennyiségének növekedése – is, valamint az, hogy az új módszerek segítségével (pl. mocsarak lecsapolása) több területet tudtak bevonni a mezőgazdasági termelésbe. Ezt nevezzük a mezőgazdaság extenzív fejlődésének.

A korai és az érett középkor határán lejátszódó újítási hullámot „mezőgazdasági forradalomnak” nevezzük. Ennek eredményeként sikerült biztosítani a stabil élelmiszer-ellátást, ami a népességrobbanás lényeges komponense volt. A mezőgazdasági fejlődés hatására a gazdaságban megjelent a termékfelesleg, ez ösztönözte a cserét, ami a kereskedelem fellendüléséhez és a pénzgazdálkodás előretöréséhez vezetett. Az élelemtöbblet lehetővé tette a munkamegosztást, az iparosok elszakadhattak a földműveléstől. A falusi lakosság egy része így az újjáéledő városokba vándorolhatott.

Az ipari termelés keretei és a középkori kereskedelem

A mezőgazdasági termelés fent említett, fokozatos fejlődése miatt megindulhatott a szárazföldön zajló regionális kereskedelem. A jobbágyok által termelt élelmiszerek és a városi iparcikkek a hetipiacokon cseréltek gazdát, az évente megrendezésre kerülő vásárok pedig a kereskedők üzletelését segítették elő. A kora középkorban is létező, vízi úton zajló távolsági kereskedelem egyre inkább meghatározó szerepet játszott. Ennek során aranyért és ezüstért cserébe főként luxuscikkeket hoztak Európába.

A középkor kezdetén két jelentős távolsági kereskedelmi útvonal alakult ki: a Földközi-tenger térségében lévő levantei útvonal (meghatározó városai Genova és Velence voltak), illetve a Balti- és az Északi-tenger vidékén a Hanza-szövetség kereskedővárosai (pl. Bréma, Hamburg, Lübeck) által működtetett útvonal. A levantei útvonalon közel- és távolkeleti luxuscikkekért (pl. fűszerekért, selyemért stb.) az európai kereskedők nemesfémekkel fizettek. A Hanza-útvonalon a nyugati iparcikkekért (pl. posztóért, fegyverekért) cserébe keleti nyersanyagok (pl. élelmiszerek, fémek) cseréltek gazdát. A két nagy kereskedelmi régió között a szárazföldi összeköttetést a franciaországi területeken átvezető út, azon belül kiemelkedő jelentőséggel Champagne tartománya adta; itt cseréltek gazdát a behozott árucikkek. A távolsági kereskedelem fellendülésének jelentősége, hogy a levantei kereskedelem Észak-Itália, a Hanza pedig Németalföld fejlődését eredményezte.

A kereskedők a fellendülés miatt a 9–10. században létrehozták saját telephelyeiket (burgus). Szövetkezeteiket gildének nevezzük, amelyek a céhek előzményei voltak.

A céhek – az ugyanazon mesterséget űző iparosok érdekvédelmi szervezetei – az ipari termelés alapját alkotó, hagyományos falusi háziipar mellett, a 12. századtól a megélénkülő mezőgazdaság hatására a termelés egyik alappillérét képezték. Az egyes céhek szigorú rendben, jelentős piaci korlátozások (például rögzített ár, mennyiség, minőség) mellett működtek; termelésüket a lassú, aprólékos és minőségi munka jellemezte, ugyanakkor kiegészítő jelleggel más funkciókat (például a városfal egyes szakaszainak fenntartása, betegsegélyezés) is elláttak. Szigorúan szabályozták az adott területen dolgozó mesterek számát, amely korlátozást a céhmesterré válás hosszú folyamata, valamint a céhen kívüli mesterek, a kontárok üldözése is erősítette. A korlátozásokkal igyekezték kiküszöbölni a céhen belüli versenyt, illetve valamennyi mester számára megélhetést kívántak biztosítani. A céhek túlszabályozott termelése azonban óriási versenyhátrányt jelentett, a középkor végén megkezdődő átalakulás során létrejött új tömegtermelési formákkal, a manufaktúrákkal szemben. Mindez a rendszer hanyatlásához, majd eltűnéséhez vezetett.

A technika fejlődése a középkorban

A 11–12. században számos technikai vívmány jelent meg, amit a mezőgazdasági fejlődés hatására fellendülő árutermelés és pénzgazdálkodás ösztönzött. A keresztes hadjáratok és az élénkülő kereskedelem következtében az arab világ technológiai újításai is megjelenhettek Európában.

Elsősorban a víz- és szélenergia egyszerű gépeknél történő, nagymértékű alkalmazása hozott előrelépést. A víz erejét a vízimalmok használták, amelyek lehetővé tették a forgómozgás egyenes vonalú mozgássá alakítását, így pedig – a gabona őrlésén kívül – alkalmasak voltak a vasolvasztó kemencék fújtatóinak működtetésére, illetve az érctörő zúzógépeinek hajtására. Az említett megoldásoknak köszönhető, hogy a középkor kovácsmestersége túlszárnyalta az ókorét. Az északi országokban alkalmazott szélkerekeknek a szél irányába forgatását is megoldották, amellyel lehetővé vált az ún. latinvitorláikkal a széllel szemben is haladni képes hajók megépítése. Ekkor készültek az első, teljes mértékben evező nélkül haladó hajók, és kialakultak azok a navigációs módszerek, amelyek később lehetővé tették az Újvilág felfedezését.

A textiliparban megjelent a fonást gyorsító rokka és a lábítós szövőszék, amelyek pedál segítségével választották szét a textilszálakat, ezzel gyorsítva a textilkészítést. A lábító technikai jelentőségét az adta, hogy a szakaszos mozgást – a történelem folyamán először – folyamatos mozgássá alakította át. Az újítások ugrásszerű fejlődést hoztak a textiliparban.

Változások a kora újkorban – a korai kapitalizmus

A 15. század második felében meginduló nagy földrajzi felfedezéseket követően beáramló rengeteg nemesfém az arany és az ezüst értékének csökkenéséhez, vagyis kúszó, azaz folyamatos inflációhoz vezetett, ami miatt más termékek ára megnövekedett (árforradalom). Az infláció jóval erősebben érintette az agrárárakat, Nyugat-Európában egyre jellemzőbb lett a gabonaszükséglet Közép-Európából történő kielégítése. Kialakult az európai munkamegosztás: Közép- és Kelet-Európa a kontinens mezőgazdasági igényeinek kielégítésére rendezkedett be, továbbra is jellemzőek maradtak a feudalizmus társadalmi-gazdasági keretei. Ezzel szemben Nyugat-Európában az ipar fejlesztése került a középpontba, amivel összefüggésben új termelési formák terjedtek el, új pénzügyi szervezetek alakultak ki (bankok, tőzsdék), megkezdődött a tőkefelhalmozás.

Kialakultak a tőkés termelési viszonyok: a tulajdon és a munka elvált egymástól, a vállalkozó már nem vett részt a termék előállításában. Az új vállalkozásokat azok hozták létre, akik elegendő mennyiségű befektethető pénzzel, tőkével rendelkeztek. A gazdaság központi elemévé fokozatosan a befektetett tőke vált, kialakulóban volt a kapitalizmus gazdasági rendszere.

A korábbi háziipar helyét a kiadási és felvásárlási rendszer vette át, amelyben a tőkés vállalkozó a felvásárolt nyersanyag feldolgozását kiszervezte a vidéki parasztságnak. A céhes ipart a bérmunkásokat alkalmazó manufaktúrák váltották fel, ahol a vállalkozó – a nyersanyagokon túl – az épületet és a szerszámokat is biztosította. A manufaktúrák a céheknél sokkal nagyobb mennyiségben voltak képesek az egyes termékek előállítására; egyrészt azért, mert több egyszerű gépet alkalmaztak, másrészt, mert a munkafolyamatok részekre osztása, azaz a munkamegosztás alkalmazása meggyorsította a termelést. A manufaktúrák termékei olcsóbbak, de alacsonyabb minőségűek voltak, mint a céheké. A céhekkel ellentétben a manufaktúráknak nem állt érdekükben a termelés korlátozása: tömegtermelésre rendezkedtek be, és egymással is versenyt folytattak.

A gyarapodó népesség, valamint a világkereskedelem kialakulása következtében bővülő exportlehetőségek folytán megnőtt a manufakturális ipar termékeinek felvevőpiaca. A modern kor beköszöntét később – az első ipari forradalomra datálható – gyárak megjelenése és a gőzgépek alkalmazása jelezte.

A kora újkorban terjedt el a vetésforgó és az istállózó állattartás, munkaigényesebb növényi kultúrák honosodtak meg, illetve az európai gazdaságban megjelentek a felfedezett területekről érkező kapásnövények is. A mezőgazdaság fejlődése a népesség ugrásszerű megnövekedéséhez vezetett. A városi ipar munkaerőigényének bővülése, valamint (elsősorban Angliában és Németalföldön) a mezőgazdaságból jelentős munkaerőtömeget felszabadító bekerítéses rendszer és a jobbágyfelszabadítás folytán elindult a széles körű urbanizáció, azaz a városiasodás folyamata. Emellett hosszú távon végleg sikerült biztosítani a stabil élelmiszer-ellátást, amelynek köszönhetően visszaszorultak a ciklikusan ismétlődő éhínségek és járványok.

A kora újkori kereskedelem

A kereskedelem területén kardinális változást hozott Amerika felfedezése (1492) és az ezután meginduló nagy földrajzi felfedezések, egyfelől az árforradalom jelenségének, másfelől a világkereskedelem rendszerének kialakulása miatt.

Amerikából nemesfém és gyarmati cikkek (pl. cukor, dohány) érkeztek Európába, cserébe Európából iparcikkeket exportáltak Amerikába. Az Európában készült égetett szeszért – rumért – Afrikából rabszolgákat vásároltak, majd őket Amerikába szállították, ahol munkát végeztettek velük az ültetvényeken.

Az új kereskedelmi útvonal megjelenése miatt a kereskedelem középpontja a Földközi-tenger partvidékéről az Atlanti-óceán térségébe került át, ezzel új kikötővárosok (például Amszterdam, London, Lisszabon) váltak jelentőssé. Az intenzív pénzmozgással együtt megjelentek a monopóliumok (az egyes piacokat egyedül uraló vállalkozók), a tőzsdék, amelyeknek köszönhetően a vállalkozók és a tőkések igényei könnyebben találkozhattak, valamint az első kereskedelmi társaságok (pl. Brit Kelet-Indiai Társaság, 1600) is. A pénzbőség, a pénzváltás szükségessége és a hitelezés elterjedése révén fejlődésnek indult a bankrendszer is. Az átalakulás során a Hanza-kereskedelem meg tudta őrizni jelentőségét, ugyanakkor az atlanti térség jelentőségének az árucsere-forgalomban történő növekedése, valamint az Oszmán Birodalom megerősödése a levantei kereskedelem hanyatlását idézte elő.

Kiadja 2025-ben a Corvina Kiadó Kft., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

1086 Budapest, Dankó utca 4–8.

corvina@lira.hu

www.corvinakiado.hu

Felelős kiadó: Király Levente, a Corvina igazgatója

Felelős szerkesztő: Blaschtik Éva

Műszaki vezető: Székelyhidi Zsolt

Tördelés: Szabó Rózsa

Korrektor: Malinoczki Judit

ISBN 978 963 13 7197 0

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Crimson Text – SIL Open Font License

Inter – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License