Pam Johnson-Bennett

Cicaharc

Hogyan őrizd meg a békét,
ha egynél több macskád van

részlet

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Pam Johnson-Bennett: Cat vs. Cat – Keeping peace when you have more than one cat
Penguin Books, 2004
All rights reserved.

Copyright © Pam Johnson-Bennett, 2004

Hungarian edition © Jaffa Kiadó, 2019
Minden jog fenntartva!
Hungarian translation © Rézműves László, 2019

Fordító Rézműves László
Szerkesztő Bakay Dóra
Borítóterv Németh Károly, Relatív
Felelős szerkesztő Jolsvai Júlia
Felelős kiadó Rados Richárd

ISBN 978 963 475 309 4

Jaffa Kiadó • jaffa.hu
2020

Elektronikus verzió:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Scottnak, aki valóra váltja az álmokat.

Ezt a könyvet neked és Gracie-nek írtam, és minden macskának, aki a családját várja a Szivárványhídon túl.

Bevezetés

A macska az egyik legnépszerűbb háziállat a világon, így nem csoda, hogy sokan több cicával is megosztják az otthonukat. Ezek a gyönyörű teremtmények tiszták, csendesek, tökéletesen elvannak négy fal között is, és természetesnek veszik, hogy az alomtálcát használják, ha rájuk jön a szükség. Ha már van macskád, előbb-utóbb jó eséllyel két, három vagy még több cicára fogsz vágyni.

Bárhogy is, macskákkal megosztani az otthonodat és a szívedet valódi áldás, és hatalmas örömforrás, ha többen is vannak. Sajnos azonban egy többmacskás háztartás fenntartása sajátos problémákkal jár. Bármelyik macskának a viselkedésével lehetnek gondok, de ezek a gondok halmozottan jelentkezhetnek, ha egyszerre több macskát tartasz. Néha már azt sem egyszerű kideríteni, hogy melyik macska okozza a problémát!

Engem sokszor hívnak házhoz olyanok, akik több macskával élnek egy fedél alatt, és a gondok gyakran a cicák közti kapcsolatokból fakadnak. Sok gazdi nem tudja, hogyan kell megfelelően összeismertetni a macskákat. A macskák gyakran versengenek egymással, hogy előkelőbb helyet harcoljanak ki maguknak a ranglétrán. Az alomhasználati gondok hátterében sokszor területi viták állnak. A gazdik általában nem rendelkeznek megfelelő ismeretekkel a macskák együttéléséről, ezért nem tudják, hogyan alakítsanak ki olyan környezetet, amelyben a macskáik békésen megférnek egymással. Imádjuk a macskákat, de nem vagyunk kellőképpen tisztában azzal, hogy alapvetően területvédő állatok. Amikor arra kényszerítjük őket, hogy szoros közelségben éljenek egymással, a kisebb felségterület és személyes tér nyomasztó teherként nehezedik rájuk. A túlzsúfoltság komoly szorongást okoz, és háborús zónává változtathatja az addig boldog és békés otthont. Kedvenceink oly sokat adnak nekünk, ezért kötelességünk nyugodt és biztonságos környezetet teremteni mindnyájuk számára.

Ebből a könyvből megtudhatod, hogyan kerülheted el a többmacskás háztartásokban gyakran felmerülő viselkedési problémákat. Azt is megtanítom, mit kell tenned, ha már kialakult a válsághelyzet. A kötetet a macskák általános gondozásáról és betanításáról szóló könyvem, a Gondolkodj macskául párjának szántam. Ha először tartasz macskát, vagy csak most fontolgatod egy cica beszerzését, azt javaslom, először olvasd el az említett könyvet, hogy tisztában légy az alapokkal. Ezen ismeretek birtokában veheted majd igazán hasznát az ebben a könyvben leírtaknak, amelynek középpontjában a macskák egymás közötti, illetve felénk irányuló kommunikációja áll. Ha megérted a macskák viselkedésének mozgatórugóit, jobban fogod érteni azt is, mit várnak a cicáid tőled, a környezetüktől és egymástól. Így – amennyiben úgy döntesz, hogy csatlakozol a több macskát tartók népes családjához – számos viselkedési problémát megelőzhetsz, és örömödet lelheted e szeretetre méltó szőrgolyókban.

Könyvem a tapasztalt macskásoknak is segít felderíteni a problémák okait, és elhárítani a gondokat. Ha elolvasod, képes leszel egy lépéssel távolabbról, tárgyilagosabban szemlélni macskacsaládodat, leásni a problémák gyökeréig, majd kidolgozni egy viselkedésmódosító tervet. Akár kisebb, akár mélyreható változtatásokra van szükség, ebben a könyvben minden szükséges technikát megtalálsz ahhoz, hogy a macskáidat visszazökkentsd a megszokott kerékvágásba.

Egy témáról már most szót kell ejtenem, mert ehhez képest minden másodlagos: a macskáid ivartalaníttatása elengedhetetlen! Enélkül esély sincs a békés együttélésre. A nem ivartalanított kandúrok kivétel nélkül spriccelnek és verekszenek. Ha kiengeded őket a szabadba, elkóborolnak, csetepatékba keverednek, és válogatás nélkül párosodnak. A nem ivartalanított nőstények újra és újra magukhoz hívják a környék kandúrjait, nemkívánatos macskákat vonzanak az udvarodba, és folyton megpróbálnak kiszökni a házból. A nem ivartalanított macskák emellett fogékonyabbak a rák bizonyos fajtáira. A hormonok vezérlik őket, ezért önmagukban sem igazán alkalmasak házi kedvencnek, más macskákkal pedig képtelenek békésen megférni egy fedél alatt.

Nekem három macskám van. Albie-t egészen apró kölyökként fogadtam örökbe, míg Mary Margaretet és Bebét az utcáról vettem magamhoz. Bebének kifejezetten nagy személyes térre van szüksége ahhoz, hogy biztonságban érezze magát. Ezt tekintetbe véve alakítottam ki az otthonomat, így ha Bebe „egyedül akar lenni”, vannak helyek, ahová elvonulhat. Minden macskámat ivartalaníttattam, és kizárólag szobacicaként tartom őket. Annak köszönhetően, hogy tisztában vagyok az igényeikkel, meg hogy miként biztosíthatok számukra biztonságos és ingergazdag környezetet, mindnyájan békében élünk együtt. Amikor hazaérek, és látom, hogy összegömbölyödve, egymáshoz bújva pihennek, mindig elérzékenyülök. Kívánom, hogy a te macskáid is sokszor így megdobogtassák a szívedet!

1 Macskahierarchia

Lehet, hogy a macskáidra úgy tekintesz, mint egyetlen nagy, boldog családra: egyformán szereted őket, és nem látsz okot bármilyen harcra vagy veszekedésre. A valóság azonban az, hogy a macskáid egyáltalán nem tekintik egymást egyenlőnek, és ez így van jól. Akár két macskád van, akár húsz, létezik közöttük rangsor. Lehet, hogy téged zavar a gondolat, hogy egyes macskák mások fölé helyezik magukat, de a rangsor elengedhetetlen része a macskatársadalomnak. A szabadon élő macskáknál ez gátolja meg a kolónia túlnépesedését, és ez nyújt számukra rendet és biztonságot.

A macskák társas lények

Sokan magányos állatnak hiszik a macskát. Ez a tévhit részben onnan ered, hogy a macska egyedül vadászik. Kis testű állat lévén, a prédái is kicsik, ami nem igazán sarkall együttműködésre. Ezért tűnhet úgy, hogy a macska magának való lény.

A tévhitet, miszerint a macska aszociális állat, területvédő ösztöne is táplálja. A kutyákat többek között azért látjuk társaságkedvelőnek, mert könnyen befogadják maguk közé az új jövevényeket. Amikor viszont egy macskatartó fontolgatja, hogy új cicát hoz a házhoz, lelki szemei előtt rögtön a kölcsönös fújás, karmolás és marakodás – egyszóval: a katasztrófa – képe jelenik meg. Ezek után nehéz társas lényként gondolni a macskákra. A területvédő ösztön azonban még nem teszi a macskát aszociálissá. Egyszerűen csak rendezni kell a területi kérdéseket, mielőtt két macska összebarátkozhatna.

A macskák világában változatos közösségek léteznek, az erősen önálló, egyedül élő és vadászó kóbor macskáktól kezdve az egymással szoros közelségben is jól megférő szelíd szobacicákig. Ez utóbbiak esetében (nem számítva azt az egy-két szerencsétlen egeret, akit éjjel sarokba szorítanak a konyhában) a gazdi jelenti az elsődleges élelemforrást.

A természetben a macska társas létre való hajlandósága elsősorban a rendelkezésre álló élelmen és menedéken múlik. Ha van hajlék és élelemforrás, amin osztozhatnak, a macskák jobban elviselik egymás közelségét, bár a többségük még az ilyen csoportokon belül is „magának való” marad. A teljesen független, vad macskák és a gazdájuktól függő szobacicák két véglete között találjuk a szabadon kóborló macskákat: az egymással csak minimális mértékben érintkező, elvadult egyedeket, illetve az otthonukból szabadon ki-be járó házi macskákat.

Macskainfó

A kandúr nemileg érett, nemzőképes, ivartalanítatlan hím macskát jelent.

A legközönségesebb társas kapcsolat természetesen az anya és kölykei között fennálló kötelék. A szobacicák kölykeit általában túl hamar választják el az anyjuktól ahhoz, hogy örökbefogadásukat követően boldog és lelkileg egészséges felnőtt váljon belőlük. (A kölyköket három hónapig nem lenne szabad elválasztani az anyjuktól és az alomtársaiktól.) A szabadon élő macskák ugyanakkor hosszabb ideig maradnak együtt az anyjukkal, és a nőstény kölykök rendszerint ezután is a közelben élnek, csak a hímek vándorolnak messzebbre.

A kolónia egyes nőstényei közös fészkeket alakítanak ki, és gondozzák egymás kicsinyeit. Ez a kevésbé erős anyáknak előnyös, mert így minden kölyöknek jobb esélyei vannak a túlélésre. A nőstények rendszerint gyakran átköltöztetik a kölykeiket, ha idegen hímek vagy ragadozók támadásától tartanak. A vadon élő macskák nem alakítanak ki tartós párkapcsolatokat. A macskák világában nincs romantikus szerelem; a párzás kizárólag a fajfenntartásról szól.

A többmacskás háztartások tagjai néha csak megtűrik egymást, máskor viszont a ranglétra bizonyos fokain álló egyedek igen szorosan kötődnek egymáshoz. Ez jórészt a macskák szocializációjától, személyiségétől, összeismertetésük körülményeitől, felségterületeik felosztásától, valamint attól függ, hogy a gazdájuk hogyan kezeli a potenciális nézeteltéréseket.

A ranglétra

Bár a macskák között van egy általános rangsor, a hierarchia nincs kőbe vésve. Az alá-fölé rendeltségi viszonyok napról napra finoman és dinamikusan változnak. Egy szilárd alapokon nyugvó hierarchia, amelyben minden macska tudja, hol a helye, biztonságot és stabilitást nyújt, ami elengedhetetlen a békés együttéléshez. Egyes háztartásokban azonban a kényes egyensúly csak egy bajuszszálon múlik. Van, hogy egy-két macska „diktálja a szabályokat”, de az is megeshet, hogy a pozíciók az eseményektől és attól függően, hogy ki tartózkodik a szobában, finoman eltolódnak. Az egyik macska mondjuk jogot formál a gazdi hálószobájára, míg a másik határozottabban lép fel az etetőtálkáknál.

Én a macskák közötti hierarchiára ranglétraként tekintek, amelynek legfelső fokán a legmagasabb rangú macska ül. Ha a világ tökéletes lenne, minden új jövevény a legmagasabb szabad létrafokra kerülne. Ez sok civódástól megkímélne mindenkit, de a helyzet sajnos nem ilyen egyszerű. Megesik, hogy az újonnan érkezett macska magasabbra tör, és megpróbálja letaszítani riválisait a kinézett létrafokról. Mondanom sem kell, hogy ezt a már meglevő macskaközösség soha nem nézi jó szemmel. A ranglétra ilyenkor hirtelen ingataggá válik. Ha egy macskáról kettőre bővíted a családodat, a régi kedvenc esetleg önként átadja a helyét (könnyű elsőnek lenni, ha nincs másik macska a házban). Talán még jobban is érzi majd magát az alacsonyabb pozícióban, ha az új macska magabiztos, vezető típus.

A macskaranglétra fokai a valódi létrákéval ellentétben nem egyenlő távolságban követik egymást. Egyes macskák rangban viszonylag közel állhatnak egymáshoz; talán csak egy hajszál választja el őket. Mások között azonban széles státuszbeli szakadék tátonghat. A hierarchia többek között éppen azért olyan ingatag, mert a ranglétra fokai egyenlőtlenül oszlanak el. Két, egymáshoz rangban közel álló macska versengése rendszerint szorongást szül, ami nagyobb valószínűséggel vezet fizikai összecsapáshoz. Egy közepes rangú macska könnyen piszkálódni kezdhet a jóval alatta állókkal, ha maga is céltáblájává vált a felette állóknak. Mivel nem elég magabiztos ahhoz, hogy szembeszálljon a magasabb rangú macskákkal, frusztrációját egy alacsonyabb státuszú macskán vezeti le.

A rangsorról sokat elárulhat, ha az otthonodban megfigyeled a helyek vertikális kihasználását. A magaslatok kulcsszerepet játszanak a hierarchiában. Az a macska, amelyik képes elérni és uralni a magasabban fekvő helyeket, nagy valószínűséggel magasabb pozíciót tud kiharcolni magának. A magasból szemmel tudja tartani a birodalmát, és már a helyével demonstrálja fensőbbségét az alattvalóival szemben. A magaslatok emellett a konfliktusok esélyét is csökkentik, mert lehetőséget adnak a macskáknak arra, hogy agresszív fellépés helyett úgy fejezzék ki dominanciájukat vagy közönyüket, hogy tüntetőleg elfoglalják a magaslati helyüket.

Az, hogy az egyes macskák pontosan hol foglalnak helyet, amikor belépnek egy szobába, szintén árulkodhat arról, hogy az adott területen vagy időben ki az úr. Például ha két macska belép egy helyiségbe, és az első a szoba közepére ül, míg a második a fal mellett sétál, és kerüli a szemkontaktust a középen helyet foglaló és őt leplezetlenül figyelő macskával, akkor az adott helyiség az első macska uralma alatt áll.

Feszült környezetben általában a szorongásra kevésbé hajlamos macskák a magasabb rangúak. Ez így logikus, hiszen ha egy közösség nyugtalanító helyzetbe kerül, szüksége van higgadt vezetőkre, akik képesek tisztán gondolkodni. A ház domináns macskája gyakran nem az, amelyik a legagresszívabban viselkedik, hanem az, amelyik a legnyugodtabb.

A rangban egymáshoz közel álló – jellemzően a ranglétra „középső” fokain elhelyezkedő – macskák között nagyobb valószínűséggel kerül sor fizikai összetűzésre. A nyilvánvalóan magasabb rangú macskák sokszor közömbösek maradnak, és egyszerűen elsétálnak vagy tisztálkodni kezdenek, ha feszült helyzet adódik. A közönyös viselkedés néha fenyegetőbbnek hat, mert erősnek és magabiztosnak mutatja a macskát.

A magasabb rangú macskák tényleges agresszív konfrontáció helyett gyakran a testtartásukkal juttatják érvényre dominanciájukat. A pózolás fontos előrejelzője bármilyen agresszív összecsapásnak. A kitüntetett területek őrzése tipikus példája ennek. Például a magasabb rangú macska elállhatja az alomtálcához vagy az etetőtálkához vezető utat, vagy hosszabb ideig maradhat az alomtálcában, esetleg jogot formálhat arra, hogy kitisztítás után ő használja azt elsőként.

A magasabb rangú macskák gyakran sajátítják ki az olyan fontosabb területeket, amilyen például a gazdi ágya, a kandalló melletti fotel vagy a kültéri madáretetőre néző ablak párkánya. Néha az is megesik, hogy egy magasabb rangú macska a területére csalogat egy alacsonyabb rangút, majd megtámadja, amiért „betolakodott” a felségterületére.

Amikor több macska osztozik egy területen, előfordul, hogy az egyikük kitaszított páriává válik. A pária a ranglétra legalján áll, és rendszerint távol tartja magát a többiektől. A terület peremén él, kushadva jár-kel, és általában morog, ha egy másik macska közel kerül hozzá. Gyakran az etetőtálkákhoz settenkedik, hogy elcsenje a maradékokat, jóval azután, hogy a többiek befejezték az evést.

Az ivartalanított macskáknál – legyen szó nőstényekről vagy hímekről – az egymás meghágására tett kísérletek gyakran a dominancia kifejezésére szolgálnak. Ez meglepő és riasztó lehet a gazdik számára, de fontos tisztában lennünk vele, hogy ez nem szexuális jelzés. Egyes macskakolóniákban az alacsonyabb rangú hímek hagyják, hogy a magasabb rangúak meghágják őket, ahol pedig folyamatos a feszültség, a szorongó macskák sokszor maszturbálással nyugtatják meg magukat. Ne aggódj, ez nem azt jelenti, hogy a macskádat helytelenül ivartalanították.

Az, hogy a macskáid milyen viszonyban állnak veled, nincs hatással a ranglétrán elfoglalt helyükre. Ugyanakkor egy domináns macska gyakran ugyanúgy kifejezésre juttatja a rangját az emberekkel, mint a fajtársaival szemben: például egyenesen a szemedbe bámul, hozzád dörgölőzik, aztán kihívóan elhátrál, vagy finoman beléd harap.

Mitől függ egy macska helye a hierarchiában? Számos tényező szerepet játszik: az állat kora, mérete, nemi és szociális érettsége, egészségi állapota, a kolóniában élő macskák száma, hogy a macskának kölyökkorában voltak-e alomtársai, és ha igen, milyen kapcsolatot alakított ki velük, a rendelkezésre álló élelem mennyisége, és így tovább. Félreértés ne essék: nem feltétlenül a legnagyobb macska a ház ura, de egy erős, termetes kandúr egyértelműen előnyt élvez, ha harcias pózolásra kerül sor.

Korai szocializáció

Ha tenyésztő vagy, esetleg a macskád várandós lesz, nagyon fontos, hogy gondoskodj a kölykök megfelelő szocializációjáról. Nagymértékben ezen múlik, hogy a cicák felnőttkorukban hogyan reagálnak majd az emberek jelenlétére. Minél többen és minél gyakrabban veszik kézbe gyengéden a kölyköket, annál kevésbé lesznek félénkek, amikor felnőnek. A kölyköket kéthetes koruktól kezdve sűrűn és gyengéden kézbe kell venni.

A kritikus szocializációs időszak kettő- és héthetes kor közé esik, de a kézbevétel még a kilenchetes kölykökre is jótékony hatással van.

Az első két hétben a kölyköknek szorosan az anyjuk mellett a helyük, hogy hozzábújva alhassanak, szophassanak és megmelegedhessenek. Ez az időszak kulcsfontosságú szerepet játszik az anya és kölykei közötti kötődés, valamint a napi rutin kialakításában. Ha kéthetes kor előtt közbeavatkozol, az anya nyugtalanná válhat, és elköltöztetheti az almot. Ebben a korai időszakban létfontosságú, hogy az anya biztonságban érezze a fészekalját.

Az az ideális, ha a kölykök tizenkét hétig az anyjukkal és az alomtársaikkal maradnak. Az önállóan táplálkozó és az alomtálca használatát is sikeresen elsajátító kölykök látszólag akár már hat-nyolc hetesen készen állhatnak az örökbefogadásra, de érdemes tizenkét hetes korukig a fészekben tartani őket, mert ez számos pszichológiai előnnyel jár. A fészekből túl korán kiemelt vagy alomtársak nélkül nevelkedő kölykök elmulasztanak megtanulni egy sor fontos társas készséget. Gyakran előfordul például, hogy játék vagy más társas érintkezés közben túl hevesen reagálnak (vagyis túl erősen harapnak). Az alomban töltött hosszabb idő segít nekik könnyebben elfogadni a környezetükben élő többi macskát, és elsajátítani a társas érintkezés helyes módját. Ettől függetlenül megeshet, hogy csak bizonyos mértékig viselik el más macskák közelségét, de arra is van esély, hogy erős kötődést alakítanak ki egymással.

Az alomtársak körülbelül háromhetes korban kezdenek játszani egymással, amikor már magabiztosabban mozognak. Megfigyelheted, hogy a társas játék hétről hétre egyre kifinomultabbá válik, ahogy a kölykök egyensúlyérzéke és mozgáskoordinációja megszilárdul. A kölykök aztán idővel egyre kevesebbet játszanak egymással, és a figyelmük a tárgyakra irányul. Tizenkét hetes korukra a játék már inkább küzdelemre hasonlít, és egyre gyakrabban társul hozzá fújás, birkózás közben síró hangú nyávogás és fenyegető pózolás.

Rázós helyzetek

Bizonyos helyzetek megingathatják a macskáid közti rangsort. Felfordulást okozhat például egy új macska érkezése vagy egy régi távozása, a költözködés, egy betegség vagy haláleset a kolóniában, illetve az ivarérettség elérése. Ezek mellett azonban más, kevésbé nyilvánvaló okok is megrengethetik a fennálló rendet. Az egyik ilyen fontos esemény, amelyre sok macskatartó nem is gondol, a szociális érettség elérése. Ez kettő- és négyéves kor között következik be, és nem keverendő össze a hat-hét hónapos korban elért ivarérettséggel. Szinte minden gazdi tisztában van azzal, hogy a kölykök egyévesen már „hivatalosan” is felnőttnek számítanak, ez azonban nem jelent teljes szociális érettséget. Az ember serdülőkorához hasonlóan a macskák is az ivarérettség és a szociális érettség közötti időszakban keresik a helyüket a közösségben. Ez finomabb és durvább eltolódást is eredményezhet az addig békés és szilárdnak tűnő rangsorban. Ahogy egy macska egyre magabiztosabbnak érzi magát, keresi a lehetőségeket, hogy magasabb pozíciót vívjon ki magának.

Sokan arra sincsenek felkészülve, hogy a hierarchiát a betegségek is befolyásolhatják. A betegeskedő macskák elveszítik a meglevő pozíciójukat, és általában az egészséges egyedek alárendeltjeivé válnak, függetlenül attól, hogy korábban milyen magasan álltak a ranglétrán.

Lehet túl sok macskád?

Ha a rázós helyzetek állandósulnak, és áthatolhatatlan fallá merevednek, akkor egyszerűen túl sok macskád van. A rendelkezésre álló teret, valamint az egyedek eltérő személyiségét figyelembe véve egészséges határt kell szabni a macskacsalád méretének. Bár a macskák a kutyáknál kevesebb hellyel is beérik, a felosztható terület mindig véges. Azzal nem teszel jót a macskáidnak, ha arra kényszeríted őket, hogy egymáshoz kényelmetlen közelségben, folyamatosan ellenséges környezetben éljenek. Ne gyűjtsd megszállottan a macskákat, mert ezt kedvenceid és a saját életminőséged sínyli meg!

Számos egyéb tényezőt is figyelembe kell venned ahhoz, hogy meghatározhasd, hány macska élhet egy fedél alatt. Lehet, hogy a szomszédodnak öt macskája van, akik békében és harmóniában élnek egymással, míg a te három cicád képtelen fegyverszünetet kötni egymással, pedig a két lakás teljesen egyforma. Abban, hogy a macskák mennyire jönnek ki jól egymással, a szocializációjuk, az összeismertetésük körülményei, a domináns macskák száma és a háztartás dinamikája mind-mind szerepet játszik. Lehet, hogy az egyik macskád csak egyke szerepben érezné jól magát. Az emberekhez hasonlóan a macskák között is vannak olyanok, akik nem szívesen osztoznak másokkal a lakóhelyükön.

Figyelembe kell venned azt is, milyen költségei vannak, ha több macskát tartasz. Ezekbe az élelem mellett bele kell számolnod a rendszeres állatorvosi vizsgálat költségét is. Macskatartóként a felelősséged nem áll meg ott, hogy magadhoz veszel egy kóbor cicát – az egészségéről is gondoskodnod kell. Sok gazdi megússza a szokásos oltások és éves rutinvizsgálatok árával, mások azonban nem ilyen szerencsések. Megeshet, hogy egy vagy több macskádnak különleges étrendre, gyógyszerekre, állandó megfigyelésre vagy akár kiterjedt laborvizsgálatokra, esetleg műtétre van szüksége. Az állatorvos-tudomány hatalmas léptekkel fejlődik. Lenyűgöző, hogy ma már mi mindent tehetünk azért, hogy meghosszabbítsuk drága kedvenceink életét. Ennek azonban megvan az ára.

Tartalomjegyzék

Bevezetés

1. Macskahierarchia

2. A macskák összetett nyelve

3. A terület jelentősége

4. Összeszoktatás

5. Játsszunk!

6. Etetés

7. Az alomtálca

8. Kaparás

9. Agresszió

10. Stresszoldás

11. Időskor és betegségek

12. További segítség

Köszönetnyilvánítás

Függelék

www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – Apache License 2.0
Quicksand – SIL Open Font License