Harmat
Budapest, 2024

This book was first published in the Unites States by Northfield Publishing, 820 N. LaSalle Blvd., Chicago, IL 60610 with the title God Speaks Your Love Language, copyright © 2002, 2009, 2018 by Gary Chapman. Translated by permission. All rights reserved.
The 5 Love Languages is a registered trademark of The Moody Bible Institute of Chicago in the United States and other jurisdictions.
Ezt a könyvet először a Northfield Publishing adta ki az Egyesült Államokban, 820 N. LaSalle Blvd., Chicago, IL 60610, God Speaks Your Love Language címmel.

Szerzői jog © 2002, 2009, 2018, Gary Chapman. A fordítás a kiadó engedélyével készült. Minden jog fenntartva.

Az 5 szeretetnyelv a Moody Bible Institute of Chicago bejegyzett védjegye az Egyesült Államokban és más joghatóságokban.

Copyright © 2024, Harmat Kiadó

Minden jog fenntartva. All rights reserved.

Első kiadás: 2008

Második, javított kiadás: 2015

Harmadik, átdolgozott kiadás: 2024

Kérjük, hogy a szerző jogait tiszteletben tartva a könyvet ne másolja, és a mű felhasználásához kérje a kiadó engedélyét.

Ha másképp nem jeleztük, a bibliai idézeteket a Magyar Bibliatársulat revideált új fordítású Bibliájából vettük (RÚF, 2014).

ISBN (epub) 978-963-288-941-2

ISBN (mobi) 978-963-288-942-9

Fordította: Szabó Ágnes

A Lépjünk ki a komfortzónánkból! című fejezetet fordította: Gér-Bódiss Tímea

Tartalom

Köszönetnyilvánítás

Bevezetés

1. Az öt szeretetnyelv

2. Isten és az első szeretetnyelv: az elismerő szavak

3. Isten és a második szeretetnyelv: a minőségi idő

4. Isten és a harmadik szeretetnyelv: az ajándékozás

5. Isten és a negyedik szeretetnyelv: a szívességek

6. Isten és az ötödik szeretetnyelv: a testi érintés

7. Saját szeretetnyelvünk felismerése

8. A többnyelvűség előnyei

9. Lépjünk ki a komfortzónánkból!

10. A szeretet győzedelmeskedik

Jegyzetek

Húgomnak, Sandra Lane Benfieldnek,
aki mélyebben szerette Istent,
mint bárki más, akit ismertem,

és ezt a másokért végzett szolgálatával fejezte ki.
Fiatalabb volt nálam,

mégis előbb ért be a mennyei célba.
Imádkozom, hogy én is tudjak
olyan bátran szeretni, mint ő tudott.

Köszönetnyilvánítás

Ez a könyv nem születhetett volna meg az írói elefántcsonttorony magányában. Az Istennel való szeretetkapcsolatunk meghatároz minket, ezért ez mindenki életében személyes és meghitt élmény. Hálával tartozom azoknak, akik mégis bepillantást engedtek Istennel való közösségük legbelső titkaiba. Az ő őszinte vallomásuk nélkül könyvem csupán száraz akadémiai értekezés lenne. Az esetek többségében az elbeszélés során kitalált neveket használtam, de a személyek és a történetek valóságosak. Mindannyiuknak nagyon köszönöm.

Technikai kérdésekben ismét Tricia Kube segítségére támaszkodhattam, aki tizenkilenc éve dolgozik mellettem, és látja el az adminisztrátori teendőket. Köszönöm szerkesztőm, Betsey Newenhuyse hozzájárulását ahhoz, hogy elkészülhessen ez a „felfrissített” üzenet. A Moody Publishers kiadó szerkesztői, értékesítői és marketinges szakemberei nemcsak a munkatársaim, de barátaim is, nekik is köszönetemet fejezem ki.

Feleségem, Karolyn több mint negyven éve az első sorból szurkol nekem. Gyakran érzem Isten szeretetét az ő bátorító szavain keresztül. Könyvem írása idején halt meg a húgom, egyetlen testvérem, akinek e könyvet ajánlom, halála után tizenkét órával pedig megszületett az első unokánk. Karolynnal együtt éltük át a halál és a születés pillanatait kísérő érzelmek hullámzását. Ketten valóban erősebbek vagyunk, mint egyedül.

Köszönet húgom családjának: férjének, Reidnek és a lányaiknak, Tracinek, Jillnek és Allisonnak – csak imádkozni tudok azért, hogy Isten szeretete, melyet Sandra teljes mértékben megélt és szabadon adott tovább, áradjon ki rátok és rám, és hogy hűek lehessünk, ahogyan ő is az volt.

Bevezetés
Isten szeretet

Vajon elhisszük, hogy Isten szeret minket? Mindegyikünket, egyen-egyenként, személyesen? Sokszor halljuk: „Isten szeret”, sőt „az Isten szeretet”, és vannak, akik könnyen el is fogadják ezt az igazságot, másoknak viszont nehézséget jelent.

Eszembe jut Rachel, aznapi első páciensem. Amikor meghallgattam a történetét, összeszorult a szívem. Rachel tizenhárom éves volt, amikor az apja öngyilkos lett, néhány évvel később Afganisztánban meghalt a bátyja is, hat hónappal a találkozásunk előtt pedig elhagyta a férje egy másik nőért, és Rachel két kisgyermekével az édesanyjához költözött. Miközben hallgattam, alig tudtam visszatartani a könnyeimet, ő azonban nem sírt. Sőt, szinte ragyogott. Feltételeztem, hogy látszólagos kiegyensúlyozottsága mögött a fájdalom tagadása állhat, ezért így szóltam:

– Bizonyára nagyon fáj önnek a férje elutasító magatartása.

– Eleinte így volt – felelte Rachel. – De aztán rájöttem, hogy nem előlem menekül, hanem saját maga elől. Nagyon boldogtalan ember. Azt várta a házasságunktól, hogy az majd boldoggá teszi, pedig csak Isten tehet egy embert igazán boldoggá.

Ekkor arra gondoltam, hogy Rachel a hitébe próbál menekülni a szenvedés elől, ezért megkérdeztem:

– Sok fájdalom érte önt, édesapját fiatalon elvesztette, a bátyját megölték, a férje elhagyta. Hogy lehet mégis ilyen erős a hite?

– Ennek egyetlen oka van – válaszolta. – Tudom, hogy Isten szeret engem, bármi is történjék. Hozzá mindig fordulhatok.

– Hogy lehet ebben ennyire biztos? – kérdeztem.

– Ez személyes ügy. Minden reggel Istenre bízom a napomat, és arra kérem őt, hogy vezessen. Elolvasok egy fejezetet a Bibliából, és meghallgatom, mit mond nekem. Nagyon közel érzem magam hozzá. Ez az egyetlen módja annak, hogy meg tudjak küzdeni a nehézségeimmel.

Aznap délután három órára Regina volt bejelentkezve hozzám. Ő tízéves volt, amikor a szülei elváltak, azután már csak kétszer találkozott az apjával, először a ballagásán, másodszor pedig a húga temetésén, aki huszonegy évesen autóbaleset áldozata lett. Regina háromszor ment férjhez, de mindhárom házassága válással végződött, a leghosszabb kapcsolata mindössze két és fél évig tartott. Azért keresett fel, mert egy negyedik házasság tervét fontolgatta, és az anyja megkérte, előtte beszéljen velem.

– Nem tudom, belevágjak-e vagy sem – mondta Regina. – Nem akarok egyedül megöregedni, de egyik házasságom sem volt sikertörténet. Egy nagy csődtömegnek érzem magam. Anyám mindig azt hajtogatja, hogy Isten szeret engem, és terve van az életemmel, de én nem érzem Isten szeretetét, és azt hiszem, a tervéről is lecsúsztam. Még abban sem vagyok biztos, hogy létezik-e Isten egyáltalán.

Itt van tehát két fiatal nő, akik mindketten annyi fájdalmat éltek át, amennyi egy egész életre elosztva is sok lenne. Egyikük tudatában van annak, hogy Isten mélységesen szereti őt, másikuk viszont üresnek érzi magát.

Miért van az, hogy míg az egyik ember mélyen átéli Isten szeretetét, a másik olyan messze érzi magát tőle, hogy még a létezésében sem biztos? Természetesen legtöbbünk ebben a tekintetben valahová Rachel és Regina érzései közé helyezné magát. Vannak alkalmak, amikor Isten szeretete nagyon valóságosnak és közelinek érződik számunkra, máskor „Isten szeretete” üres szavakat jelent csupán, nem egy megélt, értékes igazságot. Ráadásul sokan vannak még olyanok is, akik a mennyei Atyát egy zord és távoli apának látják, aki örömét leli gyermekei megbüntetésében.

Miért küzdenek annyian Isten szeretetének átélésével? Azt hiszem, a válasz a szeretet természetében rejlik, az ugyanis nem egyoldalú folyamat. Legalább két személy kell hozzá: az egyik, aki szeret, és a másik, aki erre válaszol. Ha Isten szereti az embereket, miért nem érzi ezt minden teremtménye? Talán azért, mert sokan rossz helyen keresik.

Sok tényező befolyásolhatja, hogyan reagálunk Istenre: a kulturális és családi hátterünk, élettapasztalataink (jó és rossz egyaránt), és a felekezetünk tanítása is. A szeretet azonban a szív és a lélek dolga, nem pedig rituálé, vallás vagy családi szokások kérdése. Mindannyian másként fejezzük ki és fogadjuk a szeretetet – beleértve Isten szeretetét is. Meggyőződésem, hogy mindenkinek van egy elsődleges szeretetnyelve, amely a szívünkhöz szól, és ha ezen a nyelven hallgatjuk Istent, akkor fogjuk a legszemélyesebben megtapasztalni a szeretetét. Arról is meg vagyok győződve, hogy az Úr folyékonyan beszéli mindannyiunk szeretetnyelvét. Végül is ő alkotott minket, ő formálta egyedi személyiségünket, miért is ne a saját nyelvünkön szólítana meg minket?

Hogyan működik ez? Talán érthetőbbé válik, ha először megvizsgáljuk, hogyan működik a szeretet az emberi kapcsolatokban.

Hogyan halljuk meg a szeretet nyelvét?

A szeretet hatékony kommunikációjának lehetséges módjait vizsgálva azzal a problémával találkozom a leggyakrabban, hogy mivel a szeretet kifejezése és befogadása két különböző folyamat, ha a kettő nincs összhangban, a szeretet sok esetben nem ér célba. Kutatásaim során arra a felismerésre jutottam, hogy mindenki más szeretetnyelven ért. Ebből következik, hogy ha a szülők nem beszélik gyermekük elsődleges szeretetnyelvét, a kicsi nem érzi szülei szeretetét, hiába próbálják azt a többi nyelven kifejezni. A megoldás az, hogy megtanuljuk és rendszeresen használjuk gyermekünk szeretetnyelvét. Ugyanez vonatkozik a házasságra is. Ha a házastársak nem beszélik egymás szeretetnyelvét, érzelmi igényeik betöltetlenek maradnak.

Az Egymásra hangolva című könyvem abban kíván segíteni a házaspároknak, hogy miként fejezhetik ki hatékonyan a szeretetüket egymás iránt. A Gyerekekre hangolva című könyvben – melyet Ross Campbell pszichiáterrel közösen írtunk – a szülő-gyerek kapcsolat szempontjából vizsgáljuk meg a szeretetközlés hatékony, azaz érezhető módjait. A Kamaszokra hangolva című könyv a serdülők szüleinek ad kapaszkodót ahhoz, hogy ebben a nehéz időszakban is ki tudják fejezni gyermekük iránti szeretetüket. Az 5 szeretetnyelv – Szólóban című könyvem pedig az egyedülállókat segíti a szeretet megértésére és megtapasztalására minden kapcsolatukban.

Ezek a könyvek azonban csupán bizonyos ismeretekkel vértezhetik fel az olvasókat, az akarati döntést mindenkinek magának kell meghoznia. Életünk egyes időszakaiban valószínűleg mindannyian tapasztaltuk már, hogy a tudás önmagában nem segít, hiába igaz, hogy pontosan tudjuk, mit kellene tennünk, ha nincs meg hozzá az akaratunk.

Egy férj a következőt mondta, amikor azt javasoltam neki, hogy tanulja meg felesége elsődleges szeretetnyelvét: „Szeretném leszögezni rögtön az elején: ha arról van szó, hogy mosogatnom, porszívóznom és mosnom kell ahhoz, hogy a feleségem érezze a szeretetemet, akkor felejtsük el az egészet!” Nyilvánvaló, hogy az ő esetében nem a tudás hiányzott, hanem az akarat, hogy szeresse a feleségét. Szomorú tény, hogy azok az emberek, akik lemondanak arról, hogy szeressenek másokat, sohasem lesznek boldogok. A szeretet hiánya nemcsak a körülöttük élőket sebzi meg, de saját lelküket is elsorvasztja. Ezek az emberek a kétségbeesés szakadékának a szélén élnek.

Én egész életemet arra tettem fel, hogy megpróbáljak segíteni azoknak az embereknek, akik – Oscar Hammerstein szavaival élve – „belefáradtak az életbe, és rettegnek a haláltól”. Ez a könyv azzal a céllal íródott, hogy közelebb vigye az olvasókat Istenhez, és az ő határtalan szeretetét megismerve megtanuljanak hatékonyabban szeretni másokat. Így segíthetünk a körülöttünk élőknek, hogy örüljenek az életnek, és megbékéljenek a halál gondolatával. Mert mi lehet fontosabb annál, mint hogy szeressünk és szeretetet kapjunk?

Hiszem, hogy a szeretet melletti döntésnek és a szeretet tanulásának a kulcsa az isteni szeretet megismerésében rejlik. Nem vallásos könyvet tart azonban kezében az olvasó. Ha valamely vallási rendszer meg tudná oldani egy szeretethiányos társadalom problémáját, már régen megtette volna. Arra teszek kísérletet könyvemben, hogy az emberek által kreált istenek helyett „a mindig jelen lévő Istennel” segítsek kapcsolatot teremteni. Szándékosan nem a pszichológia vagy a teológia nyelvén írok, hanem köznapi nyelven, hogy Isten nyelvét saját szívünk nyelvén hallhassuk.

Azoknak is szól ez a könyv, akik hisznek Istenben, és szerető emberekké akarnak válni, és azoknak is, akik ugyan nem vallják magukat hívőnek, de szívesen részt vesznek ezen a felfedezőúton. Induljunk együtt erre az utazásra! Minden igyekezetemmel azon leszek, hogy tiszteletben tartsam mások hitét, és olyan világosan mutassam be a sajátomat, amennyire csak tudom.

Ha Isten a saját képére teremtett, és gyermekeinek tekint minket, akkor természetes, hogy számítunk a szeretetére, és ezt viszonozni akarjuk. A legjobb példa erre a szülő-gyermek kapcsolat.

A szülői szeretet

A szülők számára éppen annyira természetes, hogy szeretik a gyermekeiket, ahogyan a gyermek számára természetes például az evés. Az apa és az anya szeretnek, mert vérségi kapcsolat fűzi őket gyerekeikhez, akik bizonyos értelemben a szüleik teremtményei, hiszen testükben és lelkükben hordoznak valamit mind az édesapjuk, mind az édesanyjuk vonásaiból. Teljesen természetellenes lenne, ha a szülő nem szeretné gyermekét. Azt hiszem, méltán állíthatjuk tehát, hogy a szülői szeretet az emberi természet szerves része. Nem olyasmi, aminek a megvalósításáért küzdenünk kell, hanem emberlétünkhöz tartozik.

A szülők saját gyermekük iránti szeretete (és a nagyszülők szeretete unokáik iránt) mélyebb, mint a szomszéd gyerek vagy a legjobb barát gyermeke iránti szeretetük. Ez az érzés azonban nem egyszerűen genetikai kötődésből fakad, hiszen az örökbe fogadó szülők és nagyszülők is sajátjukként szeretik adoptált gyermekeiket, unokáikat, sokkal inkább érzelmi és lelki kötődés kapcsol minket a sajátunknak tekintett gyermekekhez. Sem időt, sem energiát, sem pénzt nem sajnálunk arra fordítani, hogy jó életet biztosítsunk számukra. Azt akarjuk, hogy tanuljanak és kibontakoztassák a képességeiket. Szeretnénk, ha nagy dolgokat vinnének véghez az életükben. Hajlandóak vagyunk sokat áldozni azért, hogy gazdagabbá tegyük az életüket. Szeretjük őket. Ilyen a normális érzelmi kapcsolat szülő és gyermek, nagyszülő és unoka között.

Még szembetűnőbb a szülői szeretet természetes volta, ha olyan szülőkkel vagy nagyszülőkkel találkozunk, akik nem érzik ezt a szeretetet gyermekeik és unokáik iránt. Ez a jelenség annyira eltér a normálistól, hogy az ilyen szülőket rendellenesnek tartjuk, és úgy gondoljuk, pszichológiai és lelki segítségre szorulnak. A gyermekeink iránti szeretet tehát olyan természetes, mint az, hogy szeretjük magunkat, hiszen ők saját magunk kiterjesztései.

Ahogyan Isten szeret minket

Azt hiszem, a szülői szeretet az isteni szeretet visszatükröződése. Isten a gyermekeinek tekint bennünket, és szeret minket, éppen úgy, ahogyan mi is szeretjük a gyermekeinket. A dictionary.com definíciója szerint Isten „a legfőbb lény, a világegyetem teremtője és irányítója”. Az emberiség története során, faji és kulturális hovatartozástól függetlenül emberek milliói hittek és ma is hisznek egy ilyen Isten létezésében. Az ősi, héber nyelven íródott Szentírás minden könyve a mindenható Isten létének a feltételezésén alapul, aki megteremtette az eget és a földet, majd a növényeket és az állatokat, végül pedig az embert – önmaga képmására (1Mózes 1,27).

Ha pedig Isten saját képmására teremtette az embert, akkor az irántunk való szeretete bizonyára minőségileg különbözik a többi teremtménye iránti szeretetétől, és ebből az is következik, hogy az ember képes viszonozni is Isten szeretetét. Sőt, nemcsak hogy képes erre, de az Istennel való szeretetkapcsolat nélkül nem is érzi teljesnek az életét.

Hadd említsek itt meg egy sokak számára kellemetlen szót: fegyelem. Ahogyan egy bölcs szülő szerető határokat állít fel gyermekének, úgy Isten is fegyelmez minket, mindig szeretetben, hogy azzá válhassunk, akiknek alkotott minket. Egy ismerősöm így fogalmazta meg ezt: „Hosszú ideje vagyok Jézus követője, de még mindig küzdök azzal a kérdéssel, hogy miért engedi meg Isten a szenvedést. Ugyanakkor próbálok nyitott lenni arra, hogy az Úr valami módon formál a próbákon keresztül.”

Bármi is legyen a szeretetnyelvünk, biztosak lehetünk benne, hogy Isten szeretete nagyobb annál, semmint kérhetnénk vagy elképzelhetnénk, és fegyelmezése mindig a mi érdekünkben van. Bárhogyan is tapasztaljuk meg a mennyei Atya szeretetét, az az iránt való vágyakozásunk univerzális.

Isten szeretete és az élet értelme

Victor Frankl, aki négy náci koncentrációs tábor, köztük Dachau és Auschwitz túlélője volt, hangsúlyozza, hogy az ember létének lényege az értelem keresése. Szent Ágoston pedig azt vallotta, hogy az ember nem találhat rá élete végső értelmére, ha nem viszonozza Isten szeretetét.

Amikor a nagyszerű evangélista, Billy Graham elhunyt, számos történetet hallottam kelet-európai utazásairól, arról, hogyan közvetítette Isten szeretetét az akkor hivatalosan ateista kommunista országokban. Egy barátom, Brian elsőkézből figyelhette meg az ott történt változásokat, amikor a kommunizmus összeomlása utáni időkben Oroszországban járt. Feltűnt neki, hogy vasárnaponként megteltek a templomok. Tudta, hogy az orosz társadalom hetven éven át ateista elveket vallott, és egy egész generációt tanítottak arra az iskolákban, hogy Isten nem létezik, ezért érdekelte őt, hogy miért jár olyan sok fiatal templomba. Megkérdezte kísérőnőjétől, aki korábban a KGB tagja volt, hogy az emberek vajon rögtön tömegesen özönlöttek-e a templomokba, amint már büntetlenül tehették.

– Nem. Először csak az idősebbek mentek, a fiatalok csak később csatlakoztak hozzájuk. De ma már minden templom tele van – válaszolta a fiatal lány.

– Hogyan lehetséges ez? – érdeklődött Brian.

– Korábban istenítettük a politikai vezetőinket. Ma már tudjuk, hogy tévedtünk. Megtanultuk, hogy az ember ember, és Isten az Isten, ezért szeretnénk többet tudni róla.

Ebből is látszik, hogy ha az ember valóban Isten képmását hordozza, akkor hiába minden tiltás, szívünk olthatatlanul vágyódik az Atya szeretete után, egyszerűen szükségünk van mennyei Atyánk szeretetének megtapasztalására!

Meggyőződésem, hogy az emberi szeretetkapcsolatokban is Isten lénye tükröződik vissza, aki maga a szeretet. Ha megértjük az emberi szeretet működését, az isteni szeretet megértéséhez is közelebb kerülhetünk.

Utunk során, melyre olvasóimat hívom, sokak életébe nyerhetünk bepillantást. Személyük védelme érdekében a nevüket megváltoztattam néhány egyéb részlettel együtt. Mindannyiukat a barátaimnak tekintem, akik közül egyeseket hosszú évek óta ismerek, másokkal csak nemrégiben ismerkedtem meg, de egy közös bennük: mindegyikük mélyen tapasztalja Isten szeretetét, és keresik a lehetőségeket ennek a szeretetnek a továbbadására. Ezen kívül pedig megvizsgáljuk még számos híres ember szeretetnyelvét is, Dávid királytól Luther Mártonon át Teréz anyáig.

Kiadja a Harmat Kiadó

1113 Budapest, Karolina út 62.

Telefon/fax: (1) 466 9896

E-mail: harmat@harmat.hu

Internet: www.harmat.hu

Az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

Felelős kiadó: Herjeczki Kornél

Műszaki vezető: Bernhardt Péter

Felelős szerkesztő: Gér-Bódiss Tímea

Tördelte: Lente István

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

PT Serif – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Source Serif 4 – SIL Open Font License