Isten gyermeke
Author: Cormac McCarthy
Date: 2026-09-22
Publisher: Jelenkor

A fordítás alapjául szolgáló kiadás:

Cormac McCarthy: Child of God

Vintage Books, New York, 1993

Copyright © Cormac McCarthy, 1973

Hungarian translation © Morcsányi Júlia, 2017, 2026

Magyar kiadás © Jelenkor Kiadó, Budapest, 2026

Minden jog fenntartva

Fordította

Morcsányi Júlia

Második kiadás

Borítóterv © Váradi Zsolt

Szerzőfotó © Beowulf Sheehan

Felelős kiadó Nagy Boglárka

A Jelenkor Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje

Felelős szerkesztő Csuhai István

A szöveget gondozta Török Tünde

Műszaki szerkesztő Kállai Dávid

Tördelte Kaposvári Franciska

Az elektronikus verziót az eKönyv Magyarország Kft. forgalmazza
www.ekonyv.hu

Készítette Takács Gábor

ISBN 978-963-518-277-0

I.

Úgy vonultak mint egy vándorcirkusz a reggeli napfényben ki a cirokkal benőtt völgyekből és át a dombon, a teherautó dülöngélt és bukdácsolt a kátyúkban és a zenészek meg a platón lévő székeken egyensúlyoztak és hangoltak, a kövér gitáros vigyorogva mutogatott a mögöttük haladó autóban ülőknek és odahajolt a hegedűshöz hogy megadja a hangot az meg elfordított egy kulcsot a hangszeren és összeráncolt arccal figyelt. Virágzó almafák alatt haladtak el majd egy rönkviskó mellett amit repedezett narancssárga sár borított és áthajtottak egy patakon ahonnan már látszott egy öreg deszkaborítású ház a hegy kékes árnyékában. A ház mögött istálló állt. A teherautón az egyik férfi az öklével megdöngette a vezetőfülke tetejét és a kocsi megállt. A gyomos udvarra újabb autók és teherautók érkeztek, emberek gyalogosan.

Mindezt ami az egyébként csendes idilli reggelen történik egy férfi figyeli az istálló ajtajából. Alacsony, mosdatlan, borostás. Kényszeres durvasággal mozog a száraz pelyvában a napfénynyalábokkal szabdalt porban. Angolszász és kelta vérvonal. Isten gyermeke, talán éppúgy mint te. Darazsak repkednek az istállódeszkák közt létraszerűen átszűrődő fényben ismétlődő villanásokként, arany és remegés két fekete sáv között, mint szentjánosbogarak a fönti tömöttebb homályban. A férfi terpeszben áll, a sötét talajon egy sötétebb tócsát csinált amelyben sápadt hab és szénatörmelék kavarog. A nadrágját gombolva megy a fal mellett, az ő hátát is fény húrozza végig, apró, vibráló bosszúság a fal felé tekintő szemnek.

Az istállóajtóban állva a férfi pislog. A háta mögött egy kötél lóg a padlásról. Halvány borostás állkapcsa megfeszül és elernyed mintha rágna de nem rág. A szeme szinte csukva van a nap miatt és vékony, kékes erezetű szemhéján keresztül látszik a szemgolyója ahogy mozog, figyel. Egy kék öltönyös férfi mutogat a teherautó platójáról. Fölállítanak egy limonádés pultot. A zenészek pörgős countrydallamba csapnak és az udvar megtelik emberekkel és recsegni kezd a hangosbeszélő.

Jól van akkor tessék idejönni mindenki jelentkezzen be az ajándék ezüstdollárért. Itt-itt. Itt elöl. Hogy van ez a kishölgy? Akkor jó. Igen uram. Jól van akkor. Jessie? Sikerült…? Jól van akkor. Jess meg a többiek kinyitották a házat aki akar befáradhat körülnézni. Úgy is van. Mindjárt lesz egy kis zene is és mindenki jelentkezzen be mielőtt kezdjük a húzást. Igen uram. Parancsol? Igen uram, így van. Így van hölgyek-urak, először a telekre fogunk licitálni és aztán lehet lesz majd az egészre. Az útnak mind a két oldalán tart a telek, egészen a patakon keresztül azokig a nagy fákig ottan a másik oldalon. Igen uram. Mindjárt azt is megbeszéljük.

Bólogat, mutogat, mosolyog. Egyik kezében mikrofon. A hegygerincen a fenyők közt visszahangzik az árverésvezető hangja tompán, feleslegesen. Több hang illúziója, szellemkórus régi romok között.

Aztán ottan jó faanyag van ám. De még milyen jó. Tizenöt-húsz éve mondjuk kivágták úgyhogy lehet hogy még nem azok a kimondott magas fák ezek, de nézzék csak. Amíg önök éjjel az ágyukban alusznak ez a faanyag itten nől. Igen uram. Ezt nekem elhiheti. Ebbe a birtokba aztán van jövő. Annyi biztosan amennyi bárhol máshol itten a völgybe. Tán még több is. Barátaim, egy ilyen birtokba aztán nincs a lehetőségeknek határa. Én magam is megvenném, ha lenne még pénzem. És asszem tudják hogy énnekem minden fillérem ingatlanba van fektetve. És minden filléremet ingatlanból is szereztem. Ha nekem egymillió dollárom volna én kilencven napon belül minden áldott centet ingatlanba fektetnék. Önök is tudhassák. Az ingatlan nem is tud másfele menni csak fölfele. Komolyan mondom maguknak ez a telek is itten tíz százalékot is hozhat a befektetőnek. Sőt talán többet. Talán még húszat is. Odaát a bankba nem hoz ennyit a pénzük de ezt tudom hogy tudják. Az ingatlannál nincs biztosabb befektetés. Föld. Tudják jól hogy az ember már nem azt kapja a pénzéér mint régen. Egy év múlva talán már ötven centet se ér egy dollár. És ezt maguk is tudhassák. De az ingatlan az csak megyen fölfelé, fölfelé.

Barátaim, hat éve mikor a nagybátyám megvette itt lent a Prater tanyát mindenki megpróbálta lebeszélni róla. Adott tizenkilenc-ötöt azér a farmér. Aszonta tudom micsinálok. Tudják aztán mi lett ott lent. Igen uram. Eladta harmincnyolcezerér. Egy ilyen darab föld… Jó hát van vele mit csinálni. El van vadulva. Így van. De barátaim a pénzüket megkétszerezi ám. Egy darab ingatlan, és ráadásul éppen ebben a völgyben, az a legbiztosabb befektetés. Biztos mint a készpénz. És eztet nagyon komolyan mondom most önöknek.

A fenyők közt elveszett litániát kántáltak a hangok. Aztán abbamaradtak. Moraj futott végig a tömegen. Az árverésvezető átadta a mikrofont egy másik férfinak. A másik férfi azt mondta: Kiálts má oda a seriffnek, CB.

Az árverésvezető odaintett neki, aztán lehajolt az előtte álló férfihoz. Alacsony férfi, borostás, most már puskával a kezében.

Mit akarsz, Lester?

Megmontam má. Azt hogy húzzá el a francba a földemrő. És vigyed ezeket a hülyéket is.

Vigyázz a szádra, Lester. Itten hölgyek is vannak.

Baszok is rá hogy kik vannak itt.

Ez nem a te földed.

A szart nem az.

De hogy le is vótá má csukva ez miatt egyszer. Gondolom megin azt akarod. A seriff éppen ottan áll amott.

Le se szarom merre van a seriff. Azt akarom hogy elhúzzatok a büdös francba a földemről szemetek. Hallod?

Az árverésvezető a teherautó platóajtóján guggolt. Lenézett a cipőjére, lustán piszkálgatott egy darab száraz sarat a varrásnál. Mikor újra felnézett a puskás férfira, mosolygott. Azt mondta: Lester, ha nem kapod össze magad beraknak egy gumiszobába.

A férfi egy lépést hátrált, egy kézben tartva a puskát. Majdnem egészen összekuporodott és a szabad kezét széttárt ujjakkal a tömeg irányába nyújtotta mintha vissza akarná tartani őket. Gyere le arról az autóról, sziszegte.

A férfi a teherautón köpött egyet és ráhunyorított. Aztán mit szándékszol csinálni, Lester, lelősz? Nem én szedtem el a földedet tőled. A megye vót. Engem csak árverésvezetőnek fogadtak föl.

Gyere le a teherautóról.

Hátul a zenészek úgy festettek mint porcelánfigurák egy régi falusi búcsú céllövöldéjében.

Bolond ez, CB.

CB azt mondta: Ha le akarsz lőni, Lester, akkor itt is lelőhetsz. Én nem megyek sehová a kedvedért.

Lester Ballard soha többet nem bírta utána normálisan tartani a fejét. Valahogyan kiugorhatott neki a nyaka vagy mi. Nem láttam mikor a Buster megütte csak má ahogy a földön feküdt. Én a seriffel voltam. Kiterülve feküdt a földön nézett fel bandzsán a fején azzal a rettenetes púppal. Csak feküdt ott és vérzett a füle neki. A Buster még mindig ott állt azt fogta a fejszét. Ballardot elvitték a rendőrök és a CB meg folytatta az árverést mintha mi se történt volna de annyit mondott hogy voltak néhányan akik csak ez miatt nem licitáltak pedig akartak, mondjuk lehet hogy a Lesternek ez volt a célja éppen, nemtom. A John Greer odaföntről jött Grainger megyéből. Most ezt nem úgy mondom hogy őellene de onnan jött.