AMTAK E-KÖNYVEK

Babits Mihály

PÁVATOLLAK

Versfordítások

AMTAK Bt, 2023

Cop. AMTAK Bt, 2023

Sorozatszerkesztő: Varsányi József

Grafikai tervező: Vári Gabriella

ISBN 978-615-6651-39-6

Kiadó: AMTAK Bt, 2040 Budaörs, Semmelweis u. 6/B

+36 20 218 6762 amtakbt@gmail.com www.amtak.hu

Látogasson el megújult honlapunkra, ahol rengeteg új kiadvány várja nagy árkedvezményekkel!

Próbálja ki pendrive-könyveinket is! Minek rakná tele lakását zsúfolt könyvespolcokkal, ha egy albumban elfér egy teljes könyvszekrény anyaga? Bármikor elővehető, könnyen kezelhető, és nem foglalja a tárhelyét sem. Kiadónktól rendelve egységesen 2.500 Ft/db, amin elfér akár sokezer oldal, és az ár tartalmazza a postaköltséget is. Laptopról vagy megfelelő csatlakozóval telefonról is olvasható.

Készült: AMTAK Bt, Budaörs

Babits Mihály:

Pávatollak (Versfordítások)

Tartalom

Babits Mihály:

Pávatollak (Versfordítások)

ELŐSZÓ

BACCHYLIDES BÉKEDALA

A HÁRSFAÁGAK CSENDES ÁRNYÁN...

WALTER VON DER VOGELWEIDE

LEE ANNÁCSKA

EDGAR POE

KÍSÉRTET

BAUDELAIRE

A LÓTUSZ-EVŐK

TENNYSON

KITTY

HEINE

MEMENTO

HEINE

LESBIÁHOZ

CATULLUS

A MACSKA

BAUDELAIRE

AZ ÁLOMHOZ

(Wordsworth)

MAUD

(Tennyson)

THE DAYS THAT ARE NO MORE

Tennyson

LA BELLE DAME SANS MERCI

(Keats)

UN GRAND SOMMEIL NOIR

(Paul Verlaine)

A CLYMENE

(Paul Verlaine)

SZÖKŐKÚT

(Baudelaire)

PARASZT HEXAMETEREK

(Theokritosz)

SHAKESPEARE SZONETTJEIBŐL

ULALUME

POE EDGAR

QUE DIRAS-TU...?

BAUDELAIRE

FIFI

PAUL VERLAINE

A CARACALLA THERMÁI ELŐTT

GIOSUÉ CARDUCCI

LUCIFER CSILLAGFÉNYNÉL

G. MEREDITH

RÓMAI ELÉGIA

GOETHE

LE PETIT COIN...

PAUL VERLAINE

A HARANGOK

POE EDGAR

A BOLDOGOK SZIGETE

Detlev von Liliencron

OCEANO NOX

Jean Richepin

TERRIENNE.

MATRÓZDAL: JEAN RICHEPIN.

ÁLOMORSZÁG

EDGAR POE

BALLADA ÁLOMHONRÓL

(SWINBURNE)

ÁRNY, CSÖND ÉS A TENGER

(SWINBURNE)

CITHERE

PAUL VERLAINE

EGY GONDOLÁBAN

ROBERT BROWNING

EGY POGÁNY IMÁJA

Baudelaire

SZERELMES PÁRBESZÉD

Theokritos

A KÁRTYÁSASSZONY

DANTE GABRIEL ROSSETTI

SPLEEN

BAUDELAIRE

A NÁDI DALOKBÓL

(LENAU)

ANNI

EDGAR POE KÖLTEMÉNYE

VALAKINEK A PARADICSOMBAN

EDGAR POE

A PATKÁNYFOGÓ

GOETHE

LÉTHE

CH. BAUDELAIRE

CHARMIDES

OSCAR WILDE

ELŐSZÓ

Pávatollakkal ékeskedem....

Ez a legújabb verseskönyvem: csupa idegen vers. Mégis az én könyvem ez igy együtt: Babits-könyv, semmi más. Nem "reprezentál" ez semmit, semmiféle "idegen költészetet." Legfeljebb a magam inaséveit: mert a zöme az inasévekből való.

Egy részét csak azért merem műfordításnak nevezni, mert eredetinek nem merem. Mikor Dantét vagy Shakespeare-t fordítottam, a műfordítás minden igényeit ki akartam elégíteni. De ezeket a verseket magamnak csináltam. Tanultam rajtuk. Próbálgattam: ez a hang, az a hang hogy hangzik magyarul? Milyen lenne magyarul egy ilyen vers? A magyar vers volt a fontos, nem az angol vagy francia. Az én versem volt fontos, nem az "idegen költőé." Sokszor megváltoztattam a szöveget, egyszerűen azért, mert valami nekem - a magyarban - máshogy jobban tetszett. Tudatos félreértések vannak a versekben. És némelyik - mint a Charmides, vagy a Lótuszevők - egészen megtelt igy a saját költészetem képzetvilágával, a saját lelkem színeivel...

Máskülönben is: sokszor fog az olvasó ráismerni egy-egy szóra, egy-egy fordulatra, mely a magam verseiből lopózott be ide; vagy itt jelent meg először (próbálgatva az effektust), hogy aztán egy valóságos Babits-versben nyerjen végső helyet. Egy költői vázlatkönyv ez a könyv, stíl tanulmányaim gyűjteménye. Sokszor egészen mindegy volt, hogy miből tanultam: véletlenség vagy divat adta kezembe a poétákat - s kérem az olvasót, ne keresse itt ízlésem történetét.

Ne keressen itt mást, mint szép verseket, amiknek talán van némi létjoguk, bár származásuk kissé törvénytelen, s olyiknál nehéz lenne az igazi apát megnevezni. Ne keresse "külföldi költők anthológiáját," angolt, görögöt: hanem csak egy magyar költőt, egy szegény graculust, aki pávatollakkal ékeskedik...

Babits Mihály.

BACCHYLIDES BÉKEDALA

Minden jó magvat a Béke hint
e földre: aranyt,
ajakunkra mézes
énekek virágait,
szőke tüzek lobogását
égetni ökrök combjait
s gyapjas juhokét csodaszép
oltárköveken,
s drága fiuknak időt
tanulni táncot és zenét!
Fekete pókhálók
fonják be a rémes
paizsoknak ércfogóját
s a lándzsa vas hegyét s a kard
két élét rozsda emészti.
Trombitáknak
rezes öble nem rikolt
és lelkünk méze, az Álom
nem lesz, a szívbüvölő,
szemeinkhez hűtelen.
S haj! lakomák
uton-utfelen
s szeretők édes dalai lobognak!

A HÁRSFAÁGAK CSENDES ÁRNYÁN...

WALTER VON DER VOGELWEIDE

A hársfaágak
csendes árnyán,
ahol kettőnknek ágya volt,
ott láthatjátok
a gyeppárnán,
hogy fű és virág meghajolt.
Fölöttünk az ág bogán
ejhajahujj!
dalolt ám a csalogány!

Vigan futottam
ki a rétre
és kedvesem már várt reám.
Oly izgatottan
jött elémbe! -
Mily boldogság volt, Máriám!
Hogy megcsókolt-e? Meg biz ám!
Ejhajahujj!
Most is pirúl belé a szám.

S tréfás-kacagva
hamar ágyat
vetett szép pázsitos helyen.
Nevethet rajta
s titkon vágyat
érezhet aki arra jön,
mert jól láthatja a nyomot,
ejhajahujj!
amit a fejem nyomott.

Ha tudná más azt,
hogy mi jártunk
ott: óh hogy szégyelném magam!
Nem sejti más azt,
mit csináltunk,
csak ő maga, meg én magam,
meg egy kis madár a fán,
ejhajahujj!
az nem árul el talán!

LEE ANNÁCSKA

EDGAR POE

Sok-sok hosszú esztendeje már
tengerpart bús mezején
élt egy kis lány - ismerhetitek
Lee Annácska nevén
s csak azzal a gondolattal élt,
hogy szeret s szeretem én.

Gyermek volt s gyermek voltam én
Lee Annácska meg én,
de szerelmünk több volt mint szerelem
tengerpart bús mezején
irigyeltek még az angyalok is
fenn a felhők tetején.

S ez lett oka, hogy, sok éve már,
tengerpart bús mezején
felhők közül jött egy csunya szél
s meghült Annácska, szegény;
s elvitték úri rokonai
s egyedül maradtam én:
koporsóba csukták el őt
tengerpart bús mezején.

Irigyeltek az égi angyalok,
hogy boldogabb ő meg én,
az lett oka (mind jól tudjuk ezt
tengerpart bús mezején)
hogy jött felhőből éjjel a szél
s meghült s meghalt a szegény.

De szerelmünk több volt mint soké,
ki nagyobb mint ő meg én,
okosabb mint ő meg én
s sem az angyalok a felhők felett,
sem az ördögök tenger fenekén
nem tehetik, hogy, szívtől a szív,
elváljunk, ő meg én.

Mert ha kel a hold, nekem álmokat hord,
Annácska küldi felém:
s csillag ha ragyog, már véle vagyok.
Annácska szemét lesem én;
s igy az éj idején veled éldelek én,
jegyesem, szivem élete, szép kicsikém,
melletted a sír fenekén,
tengerpart bús mezején.

KÍSÉRTET

BAUDELAIRE

1
A SÖTÉTSÉG

Pincémben, hol bús visszhanggá a szó nő,
hová a Sors vetett, fenéktelen
búnak boltjában, hol fény nem terem,
hol - csak az Éj velem - zord ápolónő, -

vagyok, mint piktor, akit úgy itélt
egy élces Isten, hogy homályra fessen,
vagy gyászos étvágyú szakács, ki nyersen -
nem úgy - forralva falja önszivét,

percekre villan, nyúlik, szembetárul
egy csillogó kísértet - csupa báj.
Keleti, álmodó mozdúlatárul,

mihelyt a teljes termete kivál,
ráismerek látogatómra: nő az,
sötét és mégis oly sugáros: Ő az!

2
AZ ILLAT

Szíttál-e néha halkan terjedő
tömjént, mely dómokon remegve száll át
vagy régi zacskó ó levenduláját,
szimattól ínyenc élvre gerjedő?

Mély, bűvös bájjal, részegítve jár át
a mult, ha a jelenben éledő!
Egy drága testen így a szerető
emléknek gyüjti ritka bokrétáját.

Hajából, mely rugalmas és nehéz,
eleven zacskó, ágy tömjénezője,
szárnyas zamat tolonga, vad s merész.

S ruhái, selyme közt a drága szőrme,
mit tiszta ifjusága itat át,
kiválasztá a prémek illatát.

3
A KERET

Miként festmények, varázsát emelve
(akármely híres ecsettől ered),
külön szépséget ád a szép keret,
a nagy természetből kiszigetelve,

akként, hozzásimulva, őt ölelve,
bútor, aranyzás, érmek, ékszerek,
ritka bájának szinte része lett,
tökéletes szegélyt köréje szelve.

S ő olykor azt hivé, hogy hirtelen
minden belé szerelmes, s meztelen
csókjába fojtá a szatinhalomnak

szép testét, mely borzongással teli
gyors s lassú rebbenéssel mímeli
friss, gyermeteg kecsét a kis majomnak.

4
AZ ARCKÉP

Hamut hagy Kór s Halál az őrszemekből,
amelyek értünk égtenek hiven:
e buzgó, gyöngéd, óriás szemekből,
e szájból, melyben fuldokolt szivem,

e csókok balzsamfüvéből, e könnyű