Zilahi Anna

Gyengédség

– részlet –

© Zilahi Anna, 2025

Nagyapám, dr. Zilahi Lajos (1936–2024) emlékének, aki nyelvészként a sárréti nyelvjárásokat kutatta.

Nagyanyámnak, Czombos Jolánnak,
aki még mindig olvasóm.

„…az absztrakciók végeláthatatlan burjánzásra képesek. Olyanok, mint a gaz vagy a rák, ha egyszer összeakadunk egyetleneggyel, utána már mindenhol felbukkannak. »Csodálatosan termékenyek«, mégis van valami hátborzongató ezekben az életerős növényekben, valami, ami Rappaccini kertjére emlékeztet bennünket, ahol a kertész nem is nélkülözheti, de nem is tarthatja kordában a növényeket.”

(Paul de Man, ford. Katona Gábor)

Vasárnapi ebéd

Hajszálerek

Olvad. Fekete fólián gyűlik a víz

a teraszon, a természet kérlelhetetlen

óraműve. A hólé érkezése,

ahogy halk staccatóban felesel

a két anyag, a képlékenység idegi kalapácsütései.

Az egyik redőny háromnegyedig engedve,

halványbordó négyzetet derít a plafon távolabbi

sarkába. Vibrál a vörös a periférián, ahogy

hunyorgok, vajon mi lehet? A tekintetemmel

végigkövetem a fény vélt útját a szobán át,

és tessék. Kiengednek mind a nagy titkok.

Az észlelés oly elégtelen, nem hagy nyugodni,

hogyan nevezhetjük tiszta lelkiismerettel

észlelésnek. A vívódás él csak élénken

bennem, hogy mindjárt végigsimítom

a lábad, és közben tehetek-e úgy, mintha csak

végigsimítanám a lábad, ez az első

bűnöm, a vívódás elcsitítása, de az érdemem is,

ha van egyáltalán értelme morális

skálán elbeszélni valamit, ami két ember között

pillanatnyi egyetértéssel történik.

Fogad alatt olvadt és foszlott a málnahús,

ropogtattam a magával mindent

megfestő áfonyát. A fagyasztás megőrzi

a bogyós gyümölcsök antioxidáns-tartalmának

nagy részét, ilyen vélt faktualitásokba próbáltam

megkapaszkodni, tudásba, amit nem nekem kell

bizonyítanom vagy cáfolnom. Közben a tudat

elfelejtkezik arról, hogy a test, amely nevében

döntéseket hoz, valójában ő maga,

és ha a test, mint feltekert rugós játék,

az elme is éppen így.

Letekerem a fűtést, a józanság

hátha álmot hoz, megnyitott gázként terjed

szét bennem a hideg. Megborzongok, eszembe

jut, ahogy hozzám nyúlsz, képzelt

kezed helyén forróság. Még sötétlila a térdem

a szófával való ritmikus összeverődéstől, ha valamitől,

a felszívódásától félek. A mozgásban felgyűlő

tejsav, később mint izomláz a karban, ahogy

szorítalak le, és feszülés a nyakban,

hogy a felső ajkadba beleharapjak.

A másik befogadásának és észlelésének emberi

eszközei: látás, inhalálás, ízlelés, odahallgatás,

érintés. A figyelemhiány, majd a félreértés

a lényeg elvétésén bukik felszínre. A lábam

emlékszik a lábad íveire, mintha ezeken

keresztül megértenék belőled bármit is. Mégis

a részletek összképét űzöm, miközben a térdemen

tudtom nélkül zajlik a zúzódás lassú színeváltozása.

Vakság

Vihar-előtti-csend-kék tekinteted nem emeled rám.

Nem merek felnézni többé.

Pihentetem íriszem ázott cinegéit.

Énekszavuk égzengés, szárnyfesztávuk villám.

Kitekerem nyakukat a szemhéj vaksötétjén.

Fata morgana

A figyelem szívós iszamlása a fájdalom

elől játszi kergetőzésnek mutatja magát,

aminek – ne legyenek kétségeink –

része az öntettenérés. A fókuszvesztés

leleplezése még sosem szolgálta ily szorgalommal

a fókusz elvesztését – ahol minden visszfényes felület

minket ver vissza, a menekülő arcot,

egy képet, mely végtére is egy pillanatnyi folyamat

az agyban. Lecsukódik a szem, a kép nem ereszt.

Legféltettebb kincsem: a belső visszakozás.

Pazarlás, ha nem hallgattatik meg.

A délibáb nincs ott, mégis belenézel

a villódzásba: a receptorok extravagáns tévedése.

Belenézel abba, ami nincs ott, hogy mégis rajtakapd.

Forró aszfalt, tűző nyári nap, az illúziók végül

leleplezik magukat. Forró aszfalton megindulni,

futni valami felé, ami nem elérhető.

Hazáig futni, nem találni otthont.

A legkiszolgáltatottabb pillanatban kísért meg,

ami nincs ott. Ami sosem volt ott.

Hazatérés, mikor bizonygatnod kell,

jó vagy. Érthetetlen kritériumok alapján

nem felelsz meg. Ez a szabály, nem felelsz meg.

Hazatérés: egyszer meg fogok felelni.

Hazatérés: mondani, amit hallani akarnak.

Hazatérés: feloldódni a megfelelésben.

Elrántom a tekintetem a délibábról, és csak

annyit kívánok görcsbe rándult gyomorral:

lépjek oda magamhoz ott, ahol vagyok.

Tartalom

Vasárnapi ebéd

Hajszálerek

Vakság

Fata morgana

ˈuːbaːn

Közeledem

Szerelmes vers

Gondviselés

Család

Cseléd

Empire

Csont

Empire

Kilövés

Kozmosz

Fenevad, mely próbál kiszabadulni, de elméletek ketrecébe zártam a költői eszközeimet

Gyámoltalan

Fekete

Olló

Rappaccini lakomája

Missa Echologica

Echolokáció

Archipelágó

Gyámoltalan

Kiáradás három égitesten

Robotméh

Polypsisme

Psychrolutes marcidus

A ∼ és az egó testesült legyőzetése

A ~ metaforizálása

A ~ és a fajok közti jótékony távolság

A ~ kutathatósága

A türelem ars poeticája

Wachowski-addendum

Fodrozódás

Epilógus

Köszönöm mindazoknak, akik segítették a kötet elkészülését –

szövegmunkával:

Kemény Lili, Kiss Lóránt, Mohácsi Balázs, Nemes Z. Márió, Szabó John, Szegő János, Veszprémi Szilveszter,

konzultációval:

Jordán Ferenc, Szőcs Kristóf,

jó szóval, támogatással:

Benedek Judit, Lapis József, Mán-Várhegyi Réka, Mátay Kata, Misota Dániel, Németh Gábor, dr. Németh Marietta, Őze Eszter, Ritter Andrea, Süveges Rita, Szőcs Petra, Upor András, Vida Kamilla.

Zilahi, Nagy és Cser család.

A szerző a verseskötet írása közben Hazai Attila Irodalmi Díjban (2021) és a Könyves Magazin Mastercard Alkotótárs ösztöndíjában (2023) részesült.

MAGVETŐ
KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Felelős szerkesztő Szegő János
Kézirat-előkészítő Tomka Eszter
Korrektor Hradeczky Moni
Borító Visnyai Zoltán
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klári

ISBN 978 963 144 608 1

Forgalmazza
eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus: Noto Serif – SIL OFL