Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2023

ELŐJÁTÉK

PROLÓGUS

KÖZJÁTÉK

ELSŐ FELVONÁS

MÁSODIK FELVONÁS

HARMADIK FELVONÁS

NEGYEDIK FELVONÁS

ÖTÖDIK FELVONÁS

BETŰRENDES NÉV- ÉS SZÓMUTATÓ (A megcsillagozott nevek szereplő személyek)

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Kálidásza

A KIRÁLY ÉS A BAJADÉR
[MÁLAVIKÁ ÉS AGNIMITRA]
VÍGJÁTÉK

fordította
Schmidt József

BUDAÖRS, 2023

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-655-3 EPUB
ISBN 978-963-559-656-0 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2023

a mű eredeti címe:
कालिदास

első kiadás: i.sz. 4 – 5. század
az elektronikus változat az 1922. évi
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító Raja Ravi Varma (1848 – 1906)
Sakuntala megáll, hogy távozóban visszanézzen
című festménye részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

ELŐJÁTÉK

BEVEZETŐ IMA

Aki egyetlen úr a nagy világon s mégis csak egy kötényt visel magán, aki szerelmesével összeforrt bár s mégis minden vezeklők elseje, aki a mindenségnek hordozója s a büszkeséget még sem ismeri: SIVA oszlassa el lelkünk homályát, hogy mindig lássuk így a jó utat!

PROLÓGUS

SZÍNIGAZGATÓ (fellép az öltöző felé fordulva):
Jer csak, barátom!

EGY SZÍNÉSZ (fellép):
Itt vagyok, uram!

SZÍNIGAZGATÓ:
A műértő közönség azt kívánja, hogy ezen a tavaszi ünnepségen a Málaviká és Agnimitra című darabot, Kálidásza szerzeményét, adjuk elő. Kezdődjék tehát a hangverseny!

SZÍNÉSZ:
Ments isten! Miért mellőzzük Bhásza, Szaumilla, Kaviputra s más híres-neves költők régi alkotásait s miért vesszük elő Kálidásza, e mai költő, művét?!

SZÍNIGAZGATÓ:
Ej ej! Micsoda meggondolatlan beszéd! Azért, hogy ó, nem jó egy költemény, s azért, hogy új, rossznak nem vélem én. A műértő bírál s aztán beszél; a nagy tömeg csak úgy vakon ítél.

SZÍNÉSZ:
A tisztelt közönség lesz a bíránk.

SZÍNIGAZGATÓ:
Siess hát az előkészületekkel! Teljesítsük, amit kíván a közönség, hát hamar, mint e lány is teljesíti, amit Dháriní akar.

KÖZJÁTÉK

BAKULÁVALIKÁ (a királyné komornája, fellép):
Dháriní királyné azt parancsolta nekem, hogy kérdezzem meg a tiszteletreméltó Ganadásza táncmestertől, mennyire vitte már Málaviká a cshalika-táncban, amelyet nem rég kezdett tanulni. Megyek tehát a hangversenyterembe. (Körüljár. Fellép Kaumudiká, a királyné másik komomája, ékszerrel kezében.)

BAKULÁVALIKÁ (megpillantja Kaumudikát):
Barátnőm, Kaumudiká, hogyan veheted a lelkedre, hogy kőzetemben vagy s rám sem tekintesz?

KAUMUDIKÁ:
Ni, ni, Bakulávaliká! Ezt a kígyópecsétes gyűrűt viszem az ötvöstől a királynénak. Megérdemlem a szemrehányást, de egészen el voltam merülve a nézegetésébe.

BAKULÁVALIKÁ (a gyűrűre tekint):
Csakugyan megakad rajta a szem! Szinte virágzik tőle az ujjad: olyanok a sugarai, mint a felrepedt porzószálak!

KAUMUDIKÁ:
Hát te hová készülsz, barátnőm?

BAKULÁVALIKÁ:
Szintén a királyné parancsára a tiszteletreméltó Ganadásza táncmesterhez megyek megtudakolni, hogy mennyire vitte Málaviká a tanulásban.

KAUMUDIKÁ:
De ha Málaviká tanulással van elfoglalva, hogyan láthatta meg őt a király?

BAKULÁVALIKÁ:
Hogy hogyan? A királyné udvari kíséretének képén látta.

KAUMUDIKÁ:
Hogy-hogy?

BAKULÁVALIKÁ:
Halld! A királyné a képtárba ment s egy mesternek újon festett képét nézegette. Oda jött a király is.

KAUMUDIKÁ:
Hát azután?

BAKULÁVALIKÁ:
A király üdvözlés után melléje telepedett s mikor a képen a festett királyné mellett lépdelő leányt meglátta, azt kérdezte a királynétól....

KAUMUDIKÁ:
Ugyan mit?

BAKULÁVALIKA:
Hogy mi a neve annak a királyné mellé festett páratlanul szép leánynak.

KAUMUDIKÁ:
A szép külső persze feltűnést kelt Hát azután?

BAKULÁVALIKÁ:
A királyné nem vette figyelembe a kérdést s a király átallotta a kérdést ismételni. De ekkor Vaszulaksmí királyleány így szólt: Ez Málaviká, uram!

KAUMUDIKÁ (mosolyog):
Ez rávall a gyerekre. Hát azután mi történt?

BAKULÁVALIKÁ:
Nincs tovább. Málavikát azóta különös gonddal óvják a király tekintetétől.

KAUMUDIKÁ:
Végezd hát a dolgodat barátném! Én is megyek ezzel a gyűrűvel a királynéhoz. (El).

BAKULÁVALIKÁ (Körüljár és nézelődik):
Itt jön a táncmester a hangversenyteremből. Majd elébe kerülök. (Körüljár.)

GANADÁSZA (föllép):
Az apáról fiúra öröklődő tudományt méltán becsüli nagyra mindenki, de a táncművészet is megérdemli a méltánylást. A tánc istenszemeknek kedves áldozat: ezt tartja bölcs és nem bölcs egyaránt. Táncol Urnával összeforrva Siva is: tüzesen ő, szelíden a neje. A táncban benne van kicsinyben a világ: jóság, erő, lassúság mind együtt. Az egyik ember ezt szeret, a másik azt, de nincs, kinek nem tetszenék a tánc.

BAKULÁVALIKÁ (elébe lép):
Légy üdvöz’, uram!

GANADÁSZA:
Sokáig élj, kedvesem!

BAKULÁVALIKÁ: Uram, a királyné kérdezteti, nincs-e sok bajod tanítványoddal, Málavikával.

GANADÁSZÁ:
Tudasd a királynéval, kedvesem, hogy Málaviká rendkívül ügyes és tehetséges. Mit szaporítsam a szót?! Mutassak bármit is neki, tanítsam bármi táncra, jobban csinálja, mint magam, engem tanít a lányka.

BAKULÁVALIKÁ (magában):
Befellegzett már Irávatínak, úgy látom! (Fönnhangon.) Boldog ez a te tanítványod, hogy mestere ennyire meg van vele elégedve!

GANADÁSZA:
Nem oly könnyű ily ügyes leányokhoz jutni, kedvesem. Honnan vette a királyné ezt a kiváló tehetséget?

BAKULÁVALIKÁ:
Van a királynénak egy nem egészen tiszta vérű fitestvére, bizonyos Víraszéna, akit királyunk egy Narmadá-parti határvár parancsnokává tett. Ez a Víraszéna abban a meggyőződésben, hogy Málaviká művésznőnek való, ajándékba küldötte nőtestvérének, a királynénak

GANADÁSZA (magában):
Kiváló szép alakjából ítélve előkelő személyiséget sejtek benne. (Fönnhangon.) Málaviká révén, kedvesem, magam is hírnévre teszek szert. A tanító művészete javul a jó tanítványban, mint a felhő vízcsöppje is gyönggyé lesz a gyöngykagylóban.

BAKULÁVALIKÁ:
Hol van most a tanítványod?

GANADÁSZA:
Éppen az imént tanítottam egy öt részből álló némajátékra s pihenni küldöttem. A tóra néző ablakhoz ment s ott ül most és szellőzik.

BAKULÁVALIKÁ:
Most már bocsáss el, uram! Hogy jobb kedve legyen Málavikának, majd elmondom neki, mennyire meg vagy vele elégedve.

GANADÁSZA:
Csak látogasd meg barátnédat! Magam is haza nézek egy kis időre. (Mind a ketten el.)

ELSŐ FELVONÁS

(Föllép Agnimitra király. Mellette ül minisztere, Váhataka, levéllel kezében. Oldalt kísérete.)

KIRÁLY (a levelet olvasó miniszterre pillantva):
Mitakar Jadnyaszéna, Vidarbha királya, Váhataka?

MINISZTER:
A vesztét, uram!

KIRÁLY:
Hadd hallom feleletét!

MINISZTER:
Válasza így hangzik: Mádhavaszénát, az én unokatestvéremet s a te leendő sógorodat, hozzád menet útközben az én határőrségem megtámadta s feleségével és nőtestvérével együtt elfogta. Te most azt követeled, hogy bocsássam őket szabadon. Nem gondoltad meg, hogyan szoktak királyok egyenrangúakkal bánni! Ebben az ügyben semlegesnek kell lenned. Mádhavaszéna nőtestvére különben a támadás zavarai közben eltűnt. Rajta leszek, hogy megtalálják. De Mádhavaszénát minden esetre ki kell tőlem váltatanod. Föltételem a következő: Ha fölséged elbocsátja bebörtönzött sógoromat, a Maurja-ház sarjadékát, nyomban elbocsátom én is Mádhavaszéna királyfit, fölségednek atyafiát. Így hangzik a levél.

KIRÁLY (haragosan):
Hogyan, föltételt emleget az esztelen?! Váhataka, vedd tudomásul, hogy Vidarbha ura az én természetes ellenségem és ellenfelem. Rég akartam már vele végezni. Utasítsd a Víraszéna vezérlete alatt álló sereget, semmisítse meg őt!