Turi László

Az e-könyvről

Csapongó gondolatok és hasznos tudnivalók az e-könyvről olvasónak, szerzőnek, kiadónak... minden érintettnek

Ideatéka

©Turi László, 2010

Ideatéka Kft.

www.ideateka.hu

ISBN 978-963-06-9960-0

e-mail a szerzőnek: turiconsult@gmail.com

Az Olvasó

Nyaral a család. Mindenki hozott magával olvasnivalót. Pontosabban ez nálunk azt jelenti, hogy a feleségem végigjárja a Szabó Ervin Könyvtár néhány kerületi fiókját és megpróbálja összegyűjteni a gyerekek kedvenc szerzőinek azon köteteit, amelyeket még nem olvastak. Ez persze nem könnyű, mert a könyvtárfiókok nyáron rövidebb-hosszabb időre bezárnak és ilyenkor más is igyekszik előre kikölcsönözni mindazt, ami segít elütni az időt a nyári záporok, felhőszakadások vagy napszúrás utáni csendespihenők idején. Vagyis a feleségem négy-öt könyvtárfiókot jár végig, amire összegyűlik a gyerekek kétheti olvasnivalója.

Ezenkívül természetesen szükség van munícióra az elalvás előtti közös felolvasásokhoz is. Épp egy vaskos kötet végén tartunk. Mivel sok a csomag és kevés a hely az autóban, ez a kötetet sajnos otthon kellett hagyni, a könyvtárakból összegyűjtött kollekció egy másik darabját kezdte felolvasni a feleségem.

Ami a felnőttek olvasnivalóit illeti, bevallom, a hétköznapokban ritkán jut időm regényekre. Számítógépen olvasok híreket, oktatóanyagokat, elemzéseket – amit a munkámhoz összeszedek a webről – a regényekbe pedig csak bele-belekezdek, egyszerre többet olvasva. Hosszas fejtörést okoz, hogy az év közben félbehagyott regények közül mit vigyek magammal, esetleg próbálkozzak-e valami újjal a könyvespolcról. Ha rosszul választok, unatkozni fogok. Ha pedig inkább többet válogatok össze, a könyvektől nem fogunk elférni az autóban.

Feleségemnek az enyémnél sokkal határozottabb elképzelései vannak arról, hogy mit szeretne elolvasni a nyaralás napjaiban. Előfordul, hogy a munkájához szükséges, csak antikvár forgalomban elérhető köteteket keres. Órákat tölt el az internetes antikváriumok böngészésével és rendkívül büszke, amikor sikerül megszereznie egy-egy kötetet.

Mindannyiunknak – gyerektől felnőttig – megoldást jelentene, ha volna saját e-könyv olvasó készüléke és olvasnivalóink rendelkezésre állnának digitalizált formában, vagyis e-könyvként. Első olvasatra ez talán science-fictionnek tűnik, pedig nem állunk távol tőle.

Két gyermekemnek van már játékkonzolja, a másik kettőt kevésbé érdekli az ilyesmi. (Legalábbis szeretném ezt hinni.) A két konzol különféle, de mindegyikre lehet e-könyv olvasót telepíteni több-kevesebb kompromisszummal és bonyodalommal.

Utazásaink során az autós GPS-nek én vagyok a gazdája: pedánsan feltöltöm az úticél térképével. Ilyenkor rendszerint megkísért a gondolat, hogy könyveimet is ezen hozzam magammal, de ez egyelőre szintén több, mint bonyolult.

Ott van erre a célra a telefonom is, de a kijelzője még kisebb, mint a GPS-é. Talán leginkább még feleségem női notebookja (olyan kicsi a billentyűzete, hogy számomra használhatatlan) volna erre a legalkalmasabb, de azt éppen azért hagytuk otthon, mert nyaralunk, nem dolgozunk.

Mindez azonban fából vaskarika: valódi e-könyv olvasót kellene adnom a család minden tagjának. Nagyon sokféle létezik: könyvhatású fekete-fehér kijelzős, vagy színes, számítógépszerű, utóbbiak egy része mobil internetezésre is alkalmas. Bármelyik elérhető fapados kínai és a tökéletességig fejlesztett amerikai változatban, továbbá van olyan, ami egy feltöltéssel 3-4 órát működik, illetve olyan, ami akár hetekig kitart.

Azok kijelzője, melyek csak néhány órát bírnak, olyan, mint a notebookokon is található. Az hetekig működőnek a kijelzője azonban „elektronikus tintát” használ, ami csak akkor fogyaszt áramot, amikor változik a kijelző tartalma. E sokféle e-könyv olvasásra alkalmas eszköz közös jellemzője, hogy a család minden tagját ellátni ilyesmivel, ma még költséges beruházás.

Számomra fontos, hogy az e-könyv olvasása közben még véletlenül se zavarjanak üzenetek – sms, e-mail, skype – továbbá ne kelljen előre megterveznem az olvasás körülményeit, vagyis hogy bírja-e az akkumlátor és nem csillog-e bele a napfény a kijelzőbe. Olyan e-könyv olvasóról álmodom, ami egyszerű, igénytelen, könnyű és nem törékeny. Csak úgy ott van velem, és nem akar az életemben hangsúlyosabb helyet elfoglalni, mint a zsebre dugott könyv.

Egyelőre azonban a technikai fejlődés nem ebbe az irányba halad, a fejlesztők és marketingeseik az e-könyv olvasóból is szeretnének az okostelefonokhoz hasonló, elegáns „svájci bicskát” faragni. Azoknak, akik az új iránti kíváncsiságtól hajtva vagy presztízs okokból vesznek ilyen eszközt, megfelel ez az irány, hiszen sokmindent ki lehet rajta próbálni és jól mutat a kézben a barátok, ismerősök előtt.

Azonban amíg a családi nyaralás könyvigényét csak a papír-köteteket őrző könyvtár tudja kielégíteni, úgy tűnik, nincs miért fölszerelni a családot újabb kütyükkel.

A „kütyü” gyermekeim gyűjtőfogalma a felnőtt játékokra: mobiltelefon, digitális fényképező, stb. Körbeírva: kézben hordozható, kijelzővel ellátott elektronikus eszközök. Egyébként ezek közül egyre többet használnak a gyermekeim is.

Jól tudom, hogy az élet nem csak nyaralásból áll. Noha a televízió térhódításával divat volt temetni az olvasást, valójában a hétköznapokban egyre többet és többet olvasunk. Persze nem XIX. századi regényfolyamokat. Föllélegeznének az erdők, ha a hivatali dokumentumoknak csak a felét nem papíron olvasnánk, hanem e-könyv olvasón; vagy éppen az iskolai „x-elős” teszteket nem fénymásolt papírokon töltögetnénk ki.