Munka a szerkesztőségben-sorozat része

Szabó Borka: Mit csinál a tördelő?

Hungarian edition © 2024 Szabó Borka

Minden jog fenntartva!

Kiadja a Könyvek Sorban kiadó felelős ügyvezetője

ISBN (epub) 978-615-6585-05-9

ISBN (PDF) 978-615-6585-06-6

Szakmai lektorok: Bacsa Zsófia, Isabel Healian Rose, Takács László

Szöveggondozás: Virágh Máté

Borító és e-book-előkészítés: Szabó Borka

konyveksorban@gmail.com

www.borkaszabo.wordpress.com

https://moly.hu/sorozatok/munka-a-szerkesztosegben

https://moly.hu/konyvek/szabo-borka-mit-csinal-a-tordelo

Ismertető

A 2021-ben megjelent Mit csinál a hogy is hívják? – avagy Munka a szerkesztőségben című, a könyv- és lapkiadók szerkesztőségi munkáját összefoglaló kötet szükségszerűen előhívta, hogy az egyes munkaköröket külön-külön is megvizsgáljuk.

Elsőként – de nem elsőnek, mivel ezek a tervezett kis kötetek önállóan is képesek megállni a lábukon – a tördelésről szóló olvasmány lát napvilágot.

A stílus ugyanolyan laza, mint a fő köteté, de mélyebben belemegy a témába és még szaxó… akarom mondani, szakszótárt is tartalmaz.

Oké, rettenetes ez a fülszöveg, de csak azért, mert hátha inkább továbbolvasnál, így nem is szaporítom a szót. Szaporítsa a tördelő, szépen, sorban, betűnként…

Jó olvasást!

Ajánlás az olvasónak

Bár nem szerencsés a könyvek elejére tördelni a köszönetnyilvánításokat, én most mégis – persze egy fals cím alá – megteszem, csak hogy ebből is tanulhassunk.

Hálás köszönet illeti, egyfelől Koppány Tímea (Tarja Kauppinen) író- és harcostársamat, valamint megbízómat, aki – amikor úgy gondoltam: „kiszállhatok a szakmából” – nem engedett volna el csak úgy, hogy nem adom át a tudásomat a jövő generációinak, ezért igenis meg kellett írnom ezt a könyvet.

Másfelől pedig az én Istenem áldja meg Takács László kollégámat, alias – nagyon alias – L. J. Wesley-t is. Ő a címbeli kérdésre azt a választ adta: „tördel”. Ezáltal ráébresztett arra: nem, nem lehet az enyém a világ legrövidebb könyve, illetve nem, ez tényleg nem csak ennyi. Szóval igenis meg kellett írnom ezt a könyvet.

Nem utolsósorban, hogy más kollégáim szintén elolvashassák, és építő jellegű hozzászólásaikkal segítsenek javítani a beltartalmat – szintén hálásan köszönöm Isabel Healian Rose-nak és Bacsa Zsófiának a közreműködést.

Megírtam. Hát így történt, tekintetes vésztörvényszék!

És hogy ajánlás is legyen, ismételném kicsit magamat a kötetből, ahol minden elkezdődött:

„Előrebocsátom: nem vagyok se megmondóember, se bölcs guru, csak egy aprócska humán pont a világegyetemben, aki teszi a dolgát. Ez nekem jelenleg egy könyvkiadásban tevékenykedő szerkesztőség működtetése, amit igyekszem a lehető legjobb tudásom szerint végezni. Emellett másokat is erre szeretnék tanítani, feltéve, ha ezt igénylik.

Ezt a könyvet (…) a szükség hozta világra, mégpedig azért, mert látom: egyszerűen nagyon kell, hogy legyen. Reményeim szerint hasznos lesz, és – persze az ismeretterjesztés mellett – talán szórakoztat is. Ami biztos: unatkozni nem fogsz!”

Reménykedem benne, hogy erre a kiadványra is igaz lesz ez az utolsó mondat. Ha nem, hát akkor így jártunk, te is, én is!

Mit NEM szeretne elérni ez a könyv?

Nem szeretnék a nálam sokkal nagyobb elődjeim, mentoraim babérjaira törni. Nem szeretne biblia lenni, mert abból már van több és jobb. Sem nyomdai szakzsargonokkal telített száraz tananyag, mert azt én is utálnám olvasni. (A könyv végén bemutatok pár komolyabb szakmai művet, aki arra vágyik, ott a megfelelő stílusban olvashat magának.) Nem szeretném azt sem, ha ez alapján azt hinnéd, hogy „na most akkor tutira be tudok tördelni egy könyvet, ha ezt elolvasom”. Nem, ez olyan, mint remélni, hogy ledobhatsz húsz kilót egy hét alatt, mert mindennap megiszol egy trendi fogyishake-et. El kell keserítselek: sajnos ez nem így működik.

De akkor mit IGEN?

Én igyekszem inkább a saját szűrőmön át, ám azért professzionális szinten bemutatni ezt a világot. Több mint negyed évszázad tapasztalatát és tanult anyagát szeretném neked, az olvasómnak átadni.

Nem hazudok: nagyon kevés a tördelő, és még kevesebb belőle a jó. Félre ne értsd: nem írom sehol, hogy én az lennék. Erről tanúságot az olvasók, a kiadók, az ügyfelek tehetnek, jómagam nem. Én csak átadhatom, amit tanultam, tapasztaltam és használok, de ennyi.

Betekintést nyújtok egy tördelőszerkesztő életébe és munkásságába. Az, hogy mit kezdesz az itt olvasottakkal, már rajtad múlik. Készülj fel, indulunk! Kérsz kávét? Esetleg valami erősebbet? …Hidd el, kelleni fog!

Kis tördelőtörténelem

A tördelés, vagy más néven a kiadványszerkesztés a könyvnyomtatással egyidős, sőt, mondhatnánk, megelőzi azt. Hiszen az első „kiadványszerkesztők” tulajdonképpen a középkori kódexkészítők- és másolók voltak.

Azelőtt nem igazán foglalkoztak azzal, hogy egy szöveg milyen formát öltsön, ha kifért a márványlapra vagy a pergamenre, csak olvasható legyen. Annak idején írtak mindenre és mindennel, amit találtak vagy kézhez kaptak. Ez lehetett egy darabka szén és egy kőfal, vagy egy halott ember bőre és egy tőrhegy találkozása, bármi, ami nyomot hagyott maga után.

Az ember, amióta az eszét tudja, kommunikálni akar és a világban lenyomatot képezni, mind a vele történt eseményekről, mind a saját érzéseiről, gondolatairól.

A nyomtatás elterjedése és az újságok megjelenése óta már az is fontosnak látszik, hogy néz ki egy bizonyos szöveg. A technológia modernizálásával pedig már képek, mozgó elemek, hangfájlok és egyéb médiaforrás hozzátétele is szükséges, annak megfelelően hasznos és esztétikus elhelyezése elengedhetetlen.

Nyugi, ez a könyv nem lesz ennyire Wikipédia-szagú! Gyorsan ugrunk is egyet, hogy a 20-21. század képi és szöveges kommunikációját vegyük sorra.

A nyolcvanas évek végén és a kilencvenes évek elején kezdett elterjedni a számítógépes munkavégzés, így a desktop publishing, azaz az asztali kiadványszerkesztés különböző programok segítségével.

Azelőtt mono- és fényszedő gépeken dolgoztak a kollégáim előfutárai. Sajnos én már nem gyakorolhattam ezeken a masinákon, csak látásból ismerem, így ebbe a technológiába nincs komolyabb betekintésem. Amiről részletesebben tudok írni, az a montíralapú kézi szedés – bár igazából nem a témánk alanya, egy fejezet erejéig azért kitérek rá –, illetve sokkal inkább a digitális tördelés.

Még ha ez kicsit unalmasnak is hangzik, valójában baromi izgalmas; minden nehézsége mellett is imádom csinálni.

A tördelő helye a világegyetemben

1 pt, azaz egy pont. Oké, vicceltem…

A tördelő helye a szerkesztőségben

Elég lesz ilyen mélységig vizsgálni, most jó helyen járunk. A tördelő (tördelő- vagy kiadványszerkesztő, tördelőgrafikus, DTP-operátor stb.) felel a kiadványok vizuális megjelenítéséért és a nyomdára vagy elektronikus kiadásra való előkészítéséért. Kvázi híd a végleges kézirat és a nyomda vagy az elektronikus platformkezelő között.

Ha csak kívülről nézzük a tördelő helyét a folyamatban, egy „kockát” látunk a monitor mögött ülni, semmi izgalmas nem történik. Látszólag. Mert valójában nagyon is színes és érdekes egy ilyen szakember munkája, illetve nem kevesebb tudást igényel, mint a professzionális.

A felelőssége sem elhanyagolható, mert – mint a könyvkiadás minden egyes munkaköre, ez is – „láthatatlan meló”. Amíg nem látszik a nyoma, addig rendben van – de ha foglalkozni kell a létével, akkor a tördelő valószínűleg nem adott ki maradéktalanul jó munkát a kezéből.

Elég hálátlan feladat ez, valljuk be. Ritkán dicsérik meg a könyvbelívek kinézetét, csak kimondottan olyan esetekben, ahol az valamilyen, általában szokatlan módon elősegíti az olvashatóságot – pl. ki szokták emelni, ha a betűk mérete megnövelt vagy nagy álló (verzál) betűs a szedés, mint pl. Berg Judit óvodásoknak és kisiskolásoknak szóló könyvei esetében. Annál inkább repkednek a (szitok)szavak, ha a kiadvány tördelési hibákkal van tele, vagy nehezen olvasható a szöveg.

Mégis hova lehet elhelyezni egy kiadványszerkesztő munkatársat ebben a nagy katyvaszban, amit könyvkiadásnak nevezünk?

A tördelő kapja meg a kiadványhoz szükséges szöveges és képes vagy dokumentációs anyagokat. A szöveges alatt egy pöpecre korrektúrázott és ezáltal véglegesített kéziratot, a képes vagy dokumentációs alatt pedig a megfelelően digitalizált vagy arra előkészített fotókat, rajzokat, vizuális adatokat, azaz médiaállományokat értünk.

A korrektor két köre közé esik a tördelési munka, mivel a nyomdába vagy elektronikus publikációra küldendő műnél a külcsínnek összhangba kell kerülnie a belbeccsel.

Emellett a kiadványszerkesztő gyakran a borító tervezője is; de ha nem, akkor pedig szükséges a tervezőgrafikussal és a gyártásvezetővel – nyomdásszal – egy húron pendülnie a nyomdai előkészítés miatt.

Tehát a látszólag elég unalmas és „kocka” folyamat valójában nagyon is felelősségteljes, kihívásokkal tarkított, nagy rutint és teherbírást igénylő munka: a tördelőszerkesztőé.

A tördelő helye a munkafolyamatban

A Mit csinál a hogy is hívják? című …hát írnám, hogy nagy sikerű, de maradjunk annyiban, hogy valamennyire olvasott könyvemben leírtam egy lehetséges folyamatot, amiben a tördelőnek a maga módján van igen fontos szerepe.

Nézzük meg ezt száraz adatokkal!

Nagyon nem írnék mást, mint amit a fő könyvben, ugyanis pont ide vág:

5. A kész kézirat .docx/.rtf kiterjesztéssel, az elfogadott változtatásokkal a tördelőhöz kerül. (Ha .odt volt, vagy Google-dokumentum, akkor is.) Ez idő alatt készülhet a borító is, de az függetlenebb az időt tekintve, mint a kézirat. A kiadványszerkesztő munkatárs – és ha becsatlakozik a körbe egy tervezőgrafikus és/vagy műszaki szerkesztő, lánykori nevén tipográfus, akkor ő(k) is – első körben egyeztet a szerzővel, megmutatva 4-8 oldalt a laptükörből. Itt lehet egyezkedni az oldalszámokon; ami csak a betördelést követően lesz végleges, de mindenképp néggyel kell oszthatónak lennie. (És ez, illetve a borítótervezés teljesen más árkategóriába esik, mint az eddigi munkafolyamatok, ezt érdemes szem előtt tartani. Ha ugyanaz tervezi a borítót, tördeli a belíveket és korrektúráz is, ez háromféle árképzést jelent, nem egyet!)

6. A betördelt anyag .pdf formátumban a korrektorhoz kerül második körre, aki átnézi és visszaküldi javításra a tördelőhöz. Ha kell, a szerzővel egyeztetnek közösen.

7. A tördelő átnézi és véglegesíti az anyagot – oldalszám, tartalomjegyzék, kolofon stb. tekintetében –, majd elküldi a szerzőnek.

8. A szerző újraolvassa a művét. Bármi hibát talál, jelez a tördelőnek, aki javítja. Ha nem talál benne hibát, akkor megtörténik az imprimatúra, azaz írásos formában jóváhagyja a nyomdába kerülést. Ugyanezt teszi a borítóval is.

9. A tördelő előkészíti nyomtatásra a könyvet.

10. A nyomdai .pdf fájl visszakerül a szerzőhöz vagy a kiadó szerkesztőségébe, ahonnan a felelős személy elküldi a nyomdának. Ha bármilyen technikai hiba adódik, a nyomda és a tördelő-grafikus csapat tartja a kapcsolatot.”

Mint látható, a kiadványszerkesztőnek a könyvgyártás folyamán igen fontos szerepe és egészen széles körű elhelyezkedése van. (Ha esetleg úgy gondolod, hogy te mint tördelő egy kis pont vagy a világegyetemben – na jó, ez igaz, mondjuk, mindenki másra is, de figyelj –, vagy a munkád fabatkát sem ér, mert mindössze az impresszumban van egy sor a neveddel, oszt’ kész… Kérlek, hogy ne gondold ezt! Igen fontos a szereped, és a munkádra sok más folyamatsor épül rá. Ha hirtelen kivonódnál az egyenletből, azt bizonnyal megsínylené a könyv, hidd el!)

Nosztalgiázzunk!
A montíralapú kézi szedés

– Hogy mi bajod van? – kérdezheted. Nyugalom, a kifejezés egy teljesen hétköznapi megjelenítési formát takar. Fogadjunk, ha leírom, mi ez, a homlokodra csapsz, hogy „ne már, ilyet mi is csináltunk a kreatív táborban!”