Aspi csodabogár - Önsegítő kézikönyv - nem csak autistáknak

Kólák Noémi

Kiadja: Milvengo Kft.

www.milvengo.com

Budapest, 2024

Pszichológiai konzulens: Dr. Ujváry Edit Juliánna

ISBN 978-615-82593-2-3

Szerzői jogok © Kolák Noémi Zsuzsa

Minden jog fenntartva! A mű egyetlen részlete sem használható fel és nem sokszorosítható a szerző előzetes, írásbeli engedélye nélkül, beleértve a nyilvános előadás, a rádió- és tévéadás jogát az egyes fejezetekre is.

A tartalom nem használható fel a mesterséges intelligencia tanítására!

Előszó

Kedves barátom, köszönöm, hogy bizalmat szavaztál nekem, és kezedbe vetted könyvemet, hogy elolvasd.

Azért írtam meg, hogy segítsek vele neked, mert bizonyára veled is előfordult már az, hogy nem tudtál tiszta fejjel gondolkodni, vagy maga alá gyűrt az élet, vagy csak simán nagyon kijött belőled az autista, és leginkább csak visítottál volna szíved szerint. Velem nagyon sokszor előfordult már, éppen ezért jókora rutinom van benne, hogyan térjünk vissza önmagunkhoz, a lelki békéinkhez, nyugalmunkhoz, vagy próbáljuk meg magunkból kihozni a legjobbat. Aspergeresként ez nem egy egyszerű feladat, de igyekszem a saját megfigyeléseimből, tapasztalataimból merítve segíteni neked, mert talán könnyebbé tudom tenni vele a te életedet is.

Aki azt mondja, hogy mindig süt a nap a felhők felett, talán nem hazudik, de innen a Földről nézve bizony van, hogy beborul az ég, néha elég csúnyán. A tényeken nem tudunk változtatni, de azon igen, hogyan éljük meg,

5

hogyan viszonyulunk hozzá és reagálunk rá. Nekem sem megy még mindig tökéletesen, de már úgy érzem, nagyon jó úton járok. Ha tudok segíteni „csak” idáig eljutni, ahol én tartok jelenleg, akkor már megérte!

Azt szokták mondani, hogy a dolgokat néha nem feldolgozzuk, csak beseperjük a szőnyeg alá. Aztán, amikor már ott sem fér el, akkor levisszük a pincébe. Meg a következőt is, és az azután következőt is. Aztán addig-meddig, hogy ez a pince megtelik és az ajtaja kinyílik.

Akkor viszont már csak két választásod van: szembenézel vele és kitakarítasz, vagy fogod és visszazárod, de attól még nem lesz kisebb a kupi odabent. A baj ezzel csak az, hogy senki nem mondja el, mit csinálj. Hogyan fogj hozzá, amikor rád robban a pinceajtó? Ott állsz, nézed, látod, és fáj hozzányúlni. Legszívesebben úgy visszazárnád, mint a szél, de mivel csurig van, nem tudod, nem vagy képes rá. Elég egyetlen apró dolog, amit megint levinnél a pincébe, mert fent már nem tudod nézni sem, és ott fogsz állni

6

a szétrobbant pinceajtóval tanácstalanul, valószínűleg romokban...

Tudom. Tudom, mert átéltem. Tudod, az én pincémben nem kicsi volt a kupleráj (Erről a hamarosan megjelenő Egy aspi világa... című könyvemben olvashatsz). Pedig egyébként egy elég tágas pincéről beszélünk. Minden hónapban mentem a játszós néninkhez (pszichológus), hátha már azzal is tud segíteni ha meghallgat. Ez a pince minden lommal tele volt, kicet-kacattal mindenfelé. Hónapokig álltam és néztem farkasszemet vele, a játszós néni is csak a tűzoltást tudta rendbe hozni a robbanás után. De a takarítás... a nehezebb meló, az ott maradt, könyörtelenül.

Az ember azt hiszi gyermekként, hogy mire felnőtté válik, boldog családja lesz, egy szerető házastársa, esetleg gyermekeik, otthonuk, autójuk, normális életszínvonaluk, meg persze mindent megoldanak együtt, mert ott lesznek egymásnak támaszként.

7

Felnőttként azonban ráébredünk arra, hogy az élet az minden, csak nem ez. De a boldogság, a siker élménye, az öröm, és a lelki béke elérhető, mivel tanulható.

Lehet boldognak lenni, őszintén, tiszta szívből örülni, megélni az életet akkor is, ha távol maradunk a világtól, a magunk csendességében. Én mindent elvesztettem, mégis felálltam. Most neked segítek, a saját tapasztalataimmal és a gyakorolt módszerekkel, mert nekem ezek segítettek. Ha néha meg is borul az ember egy kicsit, mindig sikerül visszatalálni, felvenni az őszinte mosolyt, és a lelki jól létet. Nem vagy egyedül! Feléd nyújtom a segítő kezem, de felállnod neked kell, én csak segítek benne, hogy önállóan is képes legyél később bármikor. Ha úgy érzed, szükséged van rá, bármikor olvasd el újra ezt a könyvet, nekem mindig segít, szerintem neked is fog.

8

Mindennapi motivációk

Az ember életében vannak könnyebb és vannak nehezebb időszakok, a közös ezekben azok mi magunk vagyunk. A könnyű időszakok azok, amikor fülig ér az ember szája, és minden oka meg van arra, hogy áthatóan boldog legyen. A nehezebb időszakok azok, amikor tennünk kell azért, hogy a mosolyunk megmaradjon, és őszinte legyen. Ezeket én mindig úgy vészeltem túl, hogy erőt adó mondatokat mantráztam magamban. Például: 1. „Ami rossz van az életedben, az már mind megtörtént!”

2. „Semmi sem tart örökké, se a jó, se a rossz. De a rossz már olyan régóta tart, hogy a jónak itt kell lennie a kapuban.”

3. Egy japán közmondás szerint: „Sírhatsz, mert esik az eső, de mosolyoghatsz is. Az eső így is, úgy is esni fog. Akkor már inkább mosolyogj!”

4. „Nem úgy látod a világot, ahogy van, hanem ahogy Te vagy” – Szabó Péter idézet

9

5. „Te csak arra gondolj, amit el akarsz érni, a többit bízd az égiekre!”

6. „Az életed most kezdődik, minden más csak emlék.” – Pilát Gábor idézet

7. „Ha bármilyen jó dologért küzdünk, a végén mi is jobb emberek leszünk” – Bódi Tesók idézet 8. „Nem vihetsz át valakit a csónakoddal a túlsó partra anélkül, hogy te magad meg ne érkezzél.”

9. „Ez is el fog múlni.”

10. „Nincs jó, vagy rossz döntés. Aminek meg kell történnie, az úgyis meg fog történni, ha akarjuk, ha nem.”

11. „Isten próbára teszi az embert a hitében, és ha kiállja a próbát, a nehézségeket, akkor többszörösen kárpótolja őt mindenért.”

12. „Ne azzal foglalkozz, hogy mások mit gondolnak rólad, csak az számít, hogy te jobb emberré válj!”

13. „Mielőtt beleállsz egy vitába, gondold végig, hogy a másik fél ugyanolyan értelmi szinten van-e, mint te. Mert ha nem, ott nem érdemes vitatkozni, a lelki békénk többet ér.” – Robert de Niro idézet

10

14. „Ha valakit neked rendeltek odafent, az ott lesz az életedben, akármit teszel. Ha pedig nem, akkor bármit is teszel, nem lesz az életed része. Nincs jó, vagy rossz döntés.”

15. „Hallgass mindig a szívedre, az egyetlen, amiben soha nem fogsz csalódni.” – Morgan Freeman idézet

16. „A helyes hely a helyes úton értékel”.

Nekem ezek segítettek a legnehezebb napokon. Megtanultam azt, hogy mindig bízni kell abban, minden jóra fordul. Igen, vannak napok, amikor az ember egyszerűen képtelen erre, nyűgös, forog, és mindene kivan, azt se tudja mi baja, de szerencsére egy alvás, és másnap újra tiszta fejjel, újra huzalozva megerősítjük magunkban azt, hogy minden rendbe fog jönni. Csak így lehet túl vészelni a nehéz időszakokat. Vagyis nekem így sikerült mindig.

Minél régebb óta próbálja valaki ezt gyakorolni, az„elborult elmés” napok száma, annál kevesebb lesz, annál rövidebb ideig fogja gyötörni.

11

Nagyszerű dolog az, amikor nem magunknak kell magunkat lenyugtatni, és biztatni, lelket önteni, hanem például van, akivel megoszthatjuk a gondolatainkat. Nekem jellemzően nincs... Azt a néhány jó barátot pedig, akik megmaradtak mellettem, az „agymenéseim”ellenére is, nem szerencsés kikészíteni, úgyhogy igyekszem magamban tartani és elrendezni – amennyire tudom – a dolgokat.

Őszinte leszek. Mint mindig. Ez a legnagyobb harc, amit vívunk, nagyon sok ilyen nap volt, amikor egyáltalán nem magától értetődő az, hogy képesek vagyunk mosolyogni... Muszáj megtanulni rá a megoldó képletet, begyakorolni, akkor is, amikor nehéz, és nem tudunk azonosulni vele, mert csak mi magunk vagyunk azok, akik mindig ott leszünk magunkkal az utolsó lélegzetig.

Ha senki sem hisz benned, higgy magadban! Legyél Te az első számú szurkolód! Ha nincs senki, akinek lenne hozzád néhány kedves szava, gondolj arra, hogy emberek jönnek-mennek, de csak mi leszünk ott magunkkal mindig. Voltam igazán nagyon mélyen, nem is egyszer.

12

A hamarosan megjelenő Egy aspi világa... című könyvemben ezt elég részletesen kifejtem. Röviden annyit a történetemből, hogy 24 éves koromban, a kisfiam 4 hónapos kora előtt megözvegyültem, édesapja szívinfarktusban elhunyt. Költözések sokasága után sikerült házat vennem, hitelre. Majd amikor fel akartam újítani, a generálkivitelező és alvállalkozói leléptek az anyagra fizetett összeg felével, sok millió forinttal. Céges hitelek, lakáshitel, felújításra felvett hitel, és jegybanki betétiráta emelés... Ennek hatására a havi törlesztőnk az egekbe kúszott, a magas infláció miatt a cégforgalom leesett, a bank pedig felmondta az egyik hitelt, mert forgalomhoz volt kötve, az viszont már nem volt elegendő.

Eladtam az imádott autómat, majd a házunkat is. Közben négy csigolyámnál csípődött be az ideg egyszerre, három hónapig nem tudtam dolgozni. A fiamon és a vállalkozásomon kívül mindent elvesztettem. Az egészségemet is, már a vérképem sem volt túl szép. Úgy is mondhatjuk nagyon magasan volt a béke popója hozzám képest.

13

Nagyon mélyen voltam, de felálltam. És most próbálok neked segíteni, mert szerintem tudok. Ha csak egyetlen embernek is tudok segíteni ezzel a könyvvel, már megérte.

Nekem sose volt holdudvar szerű baráti köröm, mondjuk nem is nagyon vágytam rá, az az igazság. DE, Isten jellemzően küldött mellém valakit, akinek csipoghattam, legalább egy kicsit. A teljes kiközösítettség, kirekesztettség érzése, a volt vezetési ismeretek tanárunk szerint a legdurvább büntetés, amit ember ellen el lehet követni. Mi ebbe a szélsőségbe gyakran belecsúszunk, és elmaradnak az emberi kapcsolatok, elmarad a kommunikáció.

Azt hiszem ezt a legnehezebb megtanulni kezelni. A valódi beszélgetések hiányát. De minket általában elkerülnek az emberek, mert mások vagyunk, „furcsák”, kívülállók, másképp gondolkodók és másképp viselkedők. Vagy mi kerüljük el őket az elfogadás hiánya miatt, vagy egyéb nyomós okból. A végeredményt tekintve, nem sok a különbség. Mindent meg tud oldani az ember egyedül is, és közben őszintén jól is tudja érezni magát,

14

tud szeretetteljes és boldog lenni, teljes szívből örülni. De a beszélgetések hiánya, az egy olyan makacs dolog, amivel nehéz megküzdeni, én nagyon jól tudom.

Van egy indián mondás, mely szerint mindenkiben két farkas él. Az egyikben a gonoszság, a keserűség, a bánat és a félelem lakozik, a másikban pedig az öröm, a szeretet, az igazság és a hűség. Amikor az indián gyermek megkérdezte az apját, hogy melyik farkas az erősebb, az apja azt válaszolta: Az, amelyiket eteted.

Ezen érdemes elgondolkodni. Ne a rossz dolgokra figyelj, hanem a jóra. Előre nézz, és ne hátra. Keress egy biztos pontot, ami pozitív, és fókuszálj oda! Ha elég kitartó vagy, bármire képes vagy, a szorgalmad megvan hozzá, bízz bennem! Sokszor mondják azt, hogy amire gondolsz, az lesz a valóságod. Ezt én nagyban kiegészíteném. Amilyennek érzed magad belül, olyanná válsz kívül. Ha rendbe tudod rakni magad, a dolgok is rendbe fognak jönni körülötted. Ha bezuhansz, a dolgok is szét fognak esni körülötted.

15

Ezek egymásból következnek. Ha úgy érzed, nem pedig gondolod, hanem tisztán érzed, hogy megérdemelsz valamit, akkor az már úton van feléd. Ha leértékeled magad, akkor a környezeted is le fog értékelni, és elkezdenek kihullani a dolgok alólad.

Félreértések elkerülése végett... Egy autó arra való, hogy elvigyen A-ból B-be, és lehetőség szerint sose hagyjon cserben, mindig induljon, ne legyen „kehes”. De nekem egy kicsit mást is jelent az autóm... A kisfiam apukája után megörököltük az autóját, ami egy Opel Astra volt, és közel 9 évig használtuk. Az utolsó évben, mielőtt eladtuk volna, már nagyon, de nagyon szégyelltem a kocsit, vérciki volt beleülni és nagyon nem azon a szinten voltam, mint amit az autónk képviselt.

A sors tett róla, hogy egyenlítse a libikókát, megvettem az első piros 6-os Mazda sportkombimat. Azt mondtam akkor a kisfiamnak: „Na kisfiam, ez az autó az udvaron, ez olyan, mint én”. Mire a fiam rávágta: „Olyan öreg és olyan rozoga? Na jó, sokkal jobb, mint az Opel volt, de azért annyira nem nagy szám.” Köszi...

16

Nem erre gondoltam. Lehet, hogy 15 éves volt, de teljesen más színvonal, mint az akkor 20 éves Opelünk volt.

Amikor még a Cuncimmal jártam (a második, első generációs piros 6-os Mazda sportkombim), mentem Budapestre az egyik nagykereskedésbe, megálltam az út mentén, visszanéztem a kocsimra – amit egyébként imádtam... – és cikinek éreztem magam. Nem is értettem, honnan jött ez az érzés. Pedig egy rendben tartott autó volt, nem is volt még annyira öreg, nagyon szerettem.

De úgy éreztem, az már nem az a színvonal, ami akkor bennem volt. Nem tudtam hová tenni az érzést.

Nagyjából félévvel később a Cuncikámat lecseréltem, lett helyette egy 8 évvel fiatalabb piros 6-os Mazda sportkombim, ami nem csak gyönyörű volt, de klasszisokkal más autó. Őszintén úgy éreztem, hogy az most olyan, mint én, voltam ott belül. Egy szintre kerültem az autómmal, újra egyenlítődött a helyzet.

Ez egészen addig így is maradt, míg az élet el nem kezdett sorozat pofonokat osztogatni, és már bennem is megfogant az érzés, nem érdemeltem meg azt a gyönyörű autót.

17

Nemhogy elkezdtem leértékelni magam, hanem lecsúsztam a pince legaljára. Néhány hónappal később a sors tett is róla, hogy leválassza rólam az imádott autómat. Helyette megkaptuk apukám autóját kölcsönbe, ami egy 21 éves Opel Astra kombi volt. Ismét úgy éreztem, hogy „helyére kerültek a dolgok”, ugyanis pont olyan tragacsnak éreztem magam, mint a kölcsön kapott autó, amit egyébként nagyon köszönünk, és örülünk, hogy egyáltalán megkaphattuk kölcsönbe, nem kellett gyalog mennünk...

Aztán keservesen nehéz, és rögös úton, de összeszedtem magam. Újra. Elkezdtem úgy érezni, most már nagyon nem illek bele abba az autóba, sőt... elkezdtem érezni a Mazdit. Mintha benne ültem volna, elkezdtem újra olyanná válni, mint a Mucusom volt. Nagyon bíztam benne, hogy a sors hamarosan ismét kiegyenlíti a libikókát, mert a Mazdi való hozzám, újra olyan voltam belül, mint ő. Sikerült. Nagyjából három hónappal később egy gyönyörű, 6 éves piros Mazda 6 sportkombi boldog tulajdonosa lettem.

18

A cél és a siker

Egyszer Arnold Schwarzenegger azt mondta, sosem volt B terve, egészen egyszerűen azért, mert ha B terve lett volna, akkor már nem összpontosított volna az A tervre, és azon kezdett volna elgondolkodni, hogy a B terv hogyan valósulhatna meg, miközben a célja nem is az eredetileg. Azt tanácsolta mindenkinek, sose tévessze el a célt, mindig arra fókuszáljon, és tegyen meg mindent azért, hogy az megvalósuljon.

Ha nem vagy elég jó valamiben, akkor tanulj, olvass, fejlődj, ha pedig már az elméleti tudást megszerezted, akkor gyakorolj. Aki elég kitartó és szorgalmas, az nagy dolgokra hivatott. Egyszer Jim Carry azt mondta, ő nem hisz a szerencsében, nincs olyan, hogy szerencse. Olyan van, hogy kőkeményen megdolgozol érte, azaz megcsinálod a szerencsédet. Ami tulajdonképpen nem is szerencse, csak messziről néz ki úgy.

Az emberek gyakran csak a végeredményt látják, eszükbe sem jut, mekkora munka, mennyi szorgalom és lemondás van mögötte.

19

Azt szoktam mondani, amit én összehoztam (bár túl sok mindent nem értem el eddig), arra bárki képes. Bárki, akár egy szintén özvegy édesanya is, aki képes és hajlandó az alvást is olvasásra és munkára cserélni annak érdekében, hogy előrébb jusson, és tudjon a gyermekének egy élhetőbb jövőt biztosítani.

Évi 360 napot dolgoztam hat teljes éven át, hogy tudjunk boldogulni. Később a hétvégék már egyre inkább szabadnapokká váltak, végül hétköznaponként sem dolgoztam 8 óránál többet, csak ha szezonális jelleggel rengeteg volt a munka és muszáj volt. Felépítettem egy vállalkozást a semmiből, mert nem volt B terv...

Nem azt mondom, hogy ez egy követendő példa, hogy széthajtja magát az ember, de egy lehetőség. Szóval, amikor egyesek csak azt látták, hogy én vállalkozást viszek, házat veszek (nem is kicsit...) munkavállalóim vannak, gyönyörű autóm, céges furgon, négy hétre mentünk nyaralni, abba egyikük sem gondolt bele, oké... de milyen áron? Amikor azt mondtam, figyelj, Te is képes vagy rá, szívesen elmondom, nekem hogyan sikerült. Amikor elmondtam, hogy 360 napot

20

kell dolgozni egy évben, és gyakran 16-18 órát naponta, akkor már érdekes módon senki nem akarta elérni ugyanezt. Nem szerencsém volt. Még csak tudásom sem igazán, inkább csak szorgalmam. Lehetett volna sokkal ügyesebben, sokkal jobban, de nekem ennyit sikerült kihozni magamból, az akkori lehetőségeimből.

Én úgy gondolom, egyedülálló, özvegy, autista édesanyaként, egy autista gyermek mellett ez is óriási eredmény volt. – Nem dicsekvésnek szántam, hanem csak tényleg gondolj bele, hány ember kerül ilyen helyzetbe, bújnak az úgysem fog sikerülni című kifogás mögé, vagy egyszerűen csak nem mernek lépni, azt sem tudják merre induljanak. Nekem nem volt B verzió. Ott voltam egyedül a fiammal egy albérletben, minden nélkül. Nem volt olyan, hogy nem oldom meg. Muszáj volt. A muszáj nagy úr.

Mindig azt mondtam, ötlet bazáros vagyok. Az én ötleteimből már nagyon sok ember épített fel működő, és gyümölcsöző bevételi forrást. Van egy olyan „rossz” szokásom, hogy ha meglátok egy lehetőséget,