Fejtörők a krimi királynőjétől

részlet

Translation entitled „Őszi borzongás”
© 2023, Agatha Christie Limited
All rights reserved.

Agatha Christie: Autumn Chills – Tales of Intrigue from the Queen of Crime
© 2023, Agatha Christie Limited
All rights reserved.

AGATHA CHRISTIE, POIROT, MARPLE, TOMMY AND TUPPENCE and the Agatha Christie Signature
are registered trademarks of Agatha Christie Limited
in the UK and elsewhere.

www.agathachristie.com

Fordította Borbás Mária, Etédi Péter, Gy. Horváth László, Kada Júlia, Kállai Tibor, Katona Tamás, Sipos Katalin

Borítóterv © 2023 HarperCollinsPublishers Ltd.
A borítót az eredeti alapján Váraljai Viktória készítette.

ISBN 978 963 620 543 0

www.helikon.hu

Hungarian translation © Borbás Mária jogutódai,
Etédi Péter, Gy. Horváth László, Kada Júlia, Kállai Tibor,
Katona Tamás jogutódai, Sipos Katalin, 2023
Magyar kiadás © Helikon Kiadó, Budapest, 2023, 2024
Minden jog fenntartva

Felelős kiadó M. Nagy Miklós
A Helikon Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje.
Szerkesztette Katona Ágnes és Kárpáti Gábor Csaba
A szöveget gondozta Zsámbokiné Siklósi Ágnes
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi
Tördelte Kaposvári Franciska

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Az erdő mélyén Részlet az Életemből

Anyámnak ekkor támadt az az ötlete, hogy valami iskolaszerűségbe mégiscsak járnom kellene. Torquay-ban egy bizonyos Miss Guyer működtetett egy leányiskolát, és anyám elintézte, hogy egy héten kétszer elmenjek oda tanulni számtant, nyelvtant és fogalmazást. A számtant továbbra is nagyon élveztem, és belekóstoltam az algebrába is, de a nyelvtant egyszerűen nem értettem: fel nem foghattam például, hogy bizonyos szavakat miért neveznek „elöljárószavaknak”, és hogy az igéknek mi közük van a „valamit csinálni”-hoz. Viszont boldogan vetettem bele magam a fogalmazásba, bár a sikerélmények rendre elmaradtak, ugyanis mindig az volt a baj, hogy túlságosan elkalandozott a fantáziám. A kritika állandóan az volt: nem tartom magam a tárgyhoz. „Az ősz” című fogalmazásom például nagyon jól kezdődött azzal, hogy a földet vastagon borították a lehullott, barna és aranysárga falevelek, de aztán, ki tudja, miért, bekerült a képbe egy kismalac, aki nyilván makkot keresett az erdőben, így megfeledkeztem az őszről, és a fogalmazás átcsapott a Kurtafarkú Malac féktelen kalandjainak, majd a hetedhét országra szóló Bikkmakk Partinak a részletes leírásába. […]

Ekkoriban sok verset költöttem: hirtelen izgalom tört rám, és máris rohantam papírra vetni érzéseimet és a fejemben kavargó gondolatokat. De nem voltak különösebb terveim vagy ambícióim, és tökéletesen boldog voltam a The Poetry Review díjaival. Nemrég a kezembe került egy régi versem, és az a véleményem, nem is rossz; legalábbis van benne valami abból, amit ki akartam fejezni. Ezért másolom ide.

Az erdő mélyén

Kopár barna ágak a kék égen

(És Csönd az erdő mélyén),

Halott levelek a lábam alatt,

Égbe nyúló, százéves törzsek

(És Csönd az erdő mélyén).

Rohant el az ifjú-bolond tavasz,

Szerelemmel lángolt a forró nyár,

Szívünkbe fájdalmat oltott az ősz,

S elhullott levél, virág és lobogás

S a Szépség – a puszta Szépség az erdőben!

Kopár barna ágak a holdpofán

(S Valami rezzen a fák közt),

Életre zizzenő holt levelek,

Integető ágak a vak fényben

(S Valami járkál a fák közt).

Élnek, kavarognak a levelek!

Járják a Halál ördögi táncát!

Sikoltva ránganak a rémült fák!

Dideregve zokog egy kóbor szellő…

És a csupasz Félelem kiszökik az erdőből!

(Kállai Tibor)

Gyilkosság a csendes házban

– Garast az ünnepre, uram – vigyorgott behízelgően a szurtos ábrázatú kisfiú.

– Szó sem lehet róla! – közölte Japp főfelügyelő. – És ide figyelj, te kölyök… – kezdett rövid kis erkölcsi prédikációba.

A rémült kölyök lóhalálában vonult vissza. – A fenébe, egy kiöltözött zsaru! – közölte ifjú barátaival tömören.

A csapat kereket oldott, s közben a versikét kántálta:

Jegyezd fel, jegyezd fel,

Ötödike, november,

Lőpor, ármány, hitszegés,

Nincs miért helyeselni,

Hát ne mondja senki,

Hogy ily gaztettet feledni kész.1

– Très bien,2 Japp – mosolyodott el a főfelügyelő társa, egy alacsony, idősebb, tojásfejű úriember hatalmas, katonás bajusszal. – Szép prédikáció volt. Gratulálok.

– A lőporos összeesküvés évfordulója csak arcátlan ürügy a koldulásra, semmi más! – méltatlankodott Japp.

– Érdekes, hogy így fennmaradt – töprengett Hercule Poirot. – A petárdák még mindig pufognak, holott az, akinek az emlékezetére meggyújtják őket, tettével együtt már rég feledésbe merült.

– Higgye el, a legtöbb ilyen kölyöknek fogalma sincs, ki volt Guy Fawkes valójában – bólintott a Scotland Yard embere.

– És nemsokára teljes lesz a zűrzavar a fejükben, semmi kétség. Tulajdonképpen tiszteletből vagy gyűlöletből gyújtanak annyi feu d’artifice-t3 november ötödikén? Bűnnek vagy nemes cselekedetnek számít felrobbantani az angol parlamentet?

– Nem kétséges, hogy sokan az utóbbira szavaznának – nevette el magát Japp.

A két férfi letért a főútvonalról a csöndesebb, szűk utcákba. Együtt vacsoráztak, s most Hercule Poirot lakása felé tartottak.

Séta közben néha még mindig megütötte fülüket a petárdák hangja. Időnként aranyló zápor világította be az eget.

– Gyilkosságra való éjszaka – tört ki Jappból a szakember. – Egy ilyen éjszakán például senki nem hallana meg egy pisztolylövést.

– Mindig különösnek találtam, hogy ezt nem használják ki jobban a bűnözők – jegyezte meg Hercule Poirot.

– Tudja, Poirot, néha már szinte örülnék, ha maga elkövetne egy gyilkosságot.

– Na de kedves barátom!

– Komolyan, szeretném látni, hogyan fog hozzá.

– Drága Jappem, ha én gyilkosságot követnék el, magának a legcsekélyebb esélye sem volna rá, hogy lássa… hogyan fogok hozzá! Valószínűleg azt sem tudná meg, hogy egyáltalán gyilkosság történt.

Japp vidáman, szeretetteljesen elnevette magát. – Beképzelt kis ördög maga, tudja? – jegyezte meg elnézően.

Másnap délelőtt fél tizenkettőkor megszólalt Hercule Poirot telefonja.

– ’Alló? ’Alló?

– Maga az, Poirot?

– Oui, c’est moi.4

– Itt Japp. Tegnap este hazafelé útba ejtettük a Bardsley Gardens közt, emlékszik?

– Igen.

– És arról beszélgettünk, milyen egyszerű volna lelőni valakit, mikor mindenfelé durrog az a rengeteg rakéta meg petárda?

– Hogyne.

– Nos, történt egy öngyilkosság abban az utcában, a tizennégyes számú házban. A halott egy fiatal özvegyasszony, bizonyos Mrs. Allen. Épp oda indulok. Nincs kedve velem jönni?

– Bocsásson meg, drága barátom, de az öngyilkossági ügyeket olyan fontos személyiségekre szokták bízni, mint ön?

– De gyorsan vág az esze! Nem szokták. Az igazat megvallva mintha az orvosunknak az lenne a véleménye, hogy nem tiszta ügy. Nos, jön? Valami azt súgja nekem, hogy nem ártana.

– Természetesen megyek. Azt mondta, tizennégy?

– Igen.

Tartalom

Az erdő mélyén – Részlet az Életemből (Down in the Wood)
Kállai Tibor

Gyilkosság a csendes házban (Murder in the Mews)
Kada Júlia

A gazdag hölgy esete (The Case of the Rich Woman)
Sipos Katalin

Míg ki nem huny a fény (While the Light Lasts)
Borbás Mária

A rodoszi háromszög (Triangle at Rhodes)
Kada Júlia

Halál a patakban (Death by Drowning)
Etédi Péter

A törött szárnyú madár (The Bird with the Broken Wing)
Sipos Katalin

A Lemesurier-örökség (The Lemesurier Inheritance)
Gy. Horváth László

A leselkedő halál háza (The House of Lurking Death)
Katona Tamás

Gyilkosság méretre (Tape-Measure Murder)
Borbás Mária

Hang a sötétben (The Voice in the Dark)
Sipos Katalin

A szedertorta (Four-and-Twenty Blackbirds)
Sipos Katalin

A vád tanúja (The Witness for the Prosecution)
Gy. Horváth László

Bibliográfia

A magyar kötetek, amelyekben a novellák megtalálhatók

A sorozat további kötetei

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – Apache License 2.0
Petrona – Apache License 2.0
Poiret – SIL Open Font License
Vollkorn – SIL Open Font License