részlet

Corvina

© 2022 Groupe Elidia Éditions du Rocher 28,
rue Comte Félix-Gastaldi – BP 521 – 98 015 Monaco
www.editionsdurocher.fr

Hungarian translation © Fáber András, 2022

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:
Gallagher Fenwick: Volodymyr Zelensky: L’Ukraine dans le sang
Groupe Elidia – Éditions du Rocher, Monaco, 2022

Borítóterv: Székelyhidi Zsolt (fotó: twitter.com/zelenskyyua)

Kiadja 2022-ben a Corvina Kiadó Kft., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

ISBN 978 963 13 6871 0

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Dinának, Nanornak és Zoey-nak

„Mi az ördögöt keresett azon a gályán?”

Molière: Scapin furfangjai, II. felvonás 7. jelenet
(Fordította: Karinthy Ferenc)

Bevezetés

„Újságíró: Mondja, jó vagy rossz, hogy művészember? Azt azért nem merném mondani, hogy clown…

Zelenszkij: Miért ne? Charlie Chaplin volt a legnagyobb clown a világon, valóságos zseni, mellesleg szólva harcolt a fasizmus ellen.”1

2018. december 25.

Egy ember életét elmondani éppen akkor, amikor az illető saját létezésének legnagyszerűbb fejezeteit veti papírra – van ebben valami képtelenség. Eleve kudarcra van ítélve minden arra irányuló erőfeszítésünk, hogy folyton azt emeljük ki belőle, ami a legjobban izgat bennünket, vagyis ami a jelenben játszódik. Hiszen éppen ez az időszerűség készteti az embert arra, hogy folyton visszanyúljon a múltba olyan tények, részletek és ismétlődések után, amelyek mintegy megerősítik az adott személy körvonalait. Ilyenkor nyilvánvalóan meg kell néha állni útközben, ahelyett hogy mindig olyasmit próbálnánk megragadni, ami majd csak a jövőben fog bekövetkezni. Ha viszont így járunk el, akkor az eredmény jobban fog hasonlítani holmi fotósorozatra, mintsem filmre. Kiválasztottunk hát az illető életéből és eljátszott szerepeiből néhányat azért, hogy a segítségükkel megrajzoljuk arcképét a teljesség igénye és az esetleges kacskaringók pszichológiai mélységeinek felderítése nélkül. Azt viszont meg akarjuk mutatni, hogyan viselkedik a nyilvánosság előtt – hiszen az élete bővelkedik az ilyen pillanatokban –, aprólékosan megfigyelve mindazt, amit mond, és azt is, hogy hogyan mondja különböző összefüggésekben, és így Volodimir Olekszandrovics Zelenszkij alakja egyre jobban megmutatkozik előttünk. Mert attól, ahogyan Ukrajnát látja, attól, hogy milyen viszonyban áll másokkal, magával a viszállyal és a tartománnyal, amelyben a konfliktus fellángolt, és attól, ahogyan a válságot értelmezi, amellyel szembekerült, függ most nagyrészt egy ország, tágabb értelemben pedig egy földrész jövője. Ha végigtekintünk az úton, amelyet bejárt, ha a sikereket, amelyeket elért, összevetjük a kudarcokkal, amelyeket elszenvedett, akkor meg tudjuk állapítani, melyek a fogyatékosságai, és azt is, miben rejlik az ereje. Mindezt részben azért tesszük, hogy kíváncsiságunkat kielégítsük, másrészt pedig azért, hogy – néha kicsit előtte is járva – megértsük, milyen döntéseket hoz egy clown, akiből egy csapásra a világ egyik leghatalmasabb vezető személyisége lett.

Hogyan történt, hogy egy csapásra a nemzetközi politika legközepén találta magát? A japán parlamenttől az Egyesült Államok Kongresszusáig egymást érik a külföldi képviselő-testületek előtt elmondott beszédei. Felhívásokat intéz hozzájuk, követeli, hogy fokozzák a szankciókat Oroszország ellen, és hogy lássák el hazáját a szükséges hadieszközökkel, amelyek segítségével legyőzheti az ellenséget. Szemrehányásokkal halmozza el mindazokat, akik túl keveset tesznek ezért. Habozás nélkül hazaküldi a német elnököt, mikor az már Kijiv2 felé tart. Éles hangot üt meg az ENSZ Biztonsági Tanácsával, amelytől azt követeli, hogy zárja ki testületéből egyik állandó tagját, az Orosz Föderációt, ha pedig erre nem hajlandó, akkor legalább oszlassa föl önmagát. Nagyon egyszerű szavakkal nagyon kemény dolgokat tud elmondani. Zseniális kommunikátor, aki előbb saját országának népére van hatással, majd pedig meghódít sok szívet és agyat jóval saját hazája határain túl is.

Az emberiség mindig is szomjazta a hőstettekről szóló történeteket, ma is közös mítoszokat és vágyakat áhít. Nos, Zelenszkij – ahelyett, hogy elbújna valahová – annyiszor mutatkozik nyilvánosan, ahányszor csak lehet, megőrzi a méltóságát, ahelyett hogy összeomlana, szembenéz a halállal, ahelyett hogy hátat fordítana neki, ezáltal megfelelve a bátorságról alkotott képnek. Szavaival és magatartásával előhozza belőlünk az áldozatkészséget, és szembesít minket azzal a feltételes kérdéssel, amelyre egy szép napon talán nekünk magunknak kell majd választ találnunk: „Én vajon mit tettem volna az ő helyében?”

Zelenszkij azért nem szereti a háborút, mert ismeri azoknak a „véráztatta földeknek” a történetét, amelyek közé saját hazája is tartozik, amelyeket nemzetközi kihatású összecsapások sújtottak a 20. században, több millió emberéletet követelve Ukrajnában. Ezt a roppant fájdalmat hordozza az elnök családi emlékezete, de ugyanez bele van írva az ország nemzeti himnuszába is. Ennek a himnusznak a zenéjét egy ukrán görögkatolikus pap, Mihajlo Verbickij szerezte, a szövege pedig Pavlo Csubinszkij egyik verséből származik, amely 1863-ban volt először olvasható az akkoriban Lvivben kiadott, Meta (magyarul Cél) nevű újságban. A szerzeményt a függetlenség kikiáltása idején fogadták el végleg az ország himnuszának. Arra emlékeztet minden ukrán állampolgárt, aki csak rázendít erre a dalra, hogy milyen nagy ára van a szabadságnak:

„Él még Ukrajnának dicsősége, szabadsága,
Jóra fordul az ukrán nép, testvéreink sorsa.
Elpusztulnak elleneink, mint harmat a napon,
Urak leszünk immár mi is a hazai tájon.

Refrén:Szabadságunkért mi szívünk, lelkünk feláldozzuk.
Mutassuk meg, hogy kozákok gyermekei vagyunk!
Szjántól a Donig a szabadságunkért kiállunk,
Hazánkban senki fiát uralkodni nem hagyunk;
Örül a Fekete tenger, vén Dnyeperünk nevet,
Még szeretett Ukrajnánkban méltó sorsunk lehet.

Refrén…

Lelkesedés, serény munka gyümölcsét meghozza,
Ukrajna mezőit immár vidám ének járja,
Kárpátok bércein túlszáll, bejárja sztyeppéit,
Ukrán dicsőség riasztja gaz ellenségeit.”3

Refrén…

Az első versszak énekelhető fordítása:

Még nem hunyt el Ukrajna, dicsőségünk, szabadságunk,

Még ifjú testvéreink, ránk nevet a sorsunk.

Elpusztul az ellenségünk, mint harmat a napon,

Uralkodunk majd, testvéreim a mi édes földünkön.

Lelkünk, testünk odaadjuk a szabadságunkért

Megmutatjuk, testvéreim, hogy kozák vérből vagyunk.

Nos, újra kitört a háború, és Zelenszkij ott van az első vonalban: készen áll arra, hogy tovább írja hazája történetét. Korábban még azt állította, kínos megalkuvásra is hajlandó, csak hogy emberéleteket mentsen, és hogy véget vessen a vérontásnak, de elnöki megbízatása kezdetétől fogva egy olyan önkényúr áll vele szemben, aki szeret háborúzni. A háborút a kormányzás eszközeként használja, és minden külkapcsolatot kizárólag csak a nyers erő szemszögéből tud szemlélni. Charlie Chaplinnek tehát át kell változnia Churchillé. Zelenszkij, aki jól bánik a digitális kommunikáció eszközével, amelyet arra használ, hogy fokozza az elszánt ellenállást a hatalmas méretű agresszorral szemben, mára az ostromlott nemzet arcává vált, amely mindhalálig kész harcolni. Amikor az újra visszatérő tragédia fölött érzett rémülettől kővé dermedt Európai Parlamenthez intézi szavait, rekedt, de eltökélt hangja tiszteletet kelt a hallgatóságban, különösen akkor, amikor a szavait ukránból angolra fordító szinkrontolmács maga is sírva fakad megrendülésében.

A szónok, mielőtt szólásra emelkedne, felemeli ökölbe szorított kezét – ez a mozdulat az antifasiszta harc jelképe mindmáig –, mintha csak azt akarná mondani: „Nem törnek át!” A hazája (a mintegy 600 000 négyzetkilométernyi területen élő 44 milliós lakosság) farkasszemet néz az orosz szomszéddal, a világ legnagyobb területű országával (a 17 millió négyzetkilométernyi területen élő 145 milliónyi lakossággal). A háború kimenetele nem pusztán a méreteken múlik, de ezek a számadatok is táplálják a clown mítoszát, akiből elnök lett, és aki szembeszáll az emberevő óriással. Világszerte több millió azoknak a száma, akik hőst látnak benne, akinek figurája – ikonikus ábrázolások révén – gyorsan bejárta a világot. Úgy ábrázolják, mint Dávidot Góliáttal szemben, vagy akár mint „Ukrajna Kapitány”-t, hogy az amerikai Marvel-képregények stílusára utaljunk. Mi más volna ez, mint a sors iróniája, egy olyan elnök számára, aki a beiktatás alkalmával elmondott beszédében a következőket mondta: „Nem akarom, hogy a fényképem ki legyen akasztva az irodátok falára. Az elnök nem ikon, nem bálvány, és nem is afféle portré. Inkább a gyerekeitek fotóját rakjátok oda, és nézzetek rájuk, valahányszor döntést hoztok.”4

Nemet mondani a bálványozásra, de ugyanakkor azon munkálkodni, hogy tetszést arassunk: ez a törekvés állandó jelleggel jelen van ennek a ragyogó pályát befutott embernek az eszköztárában, aki eddig is nagymértékben túltett a hozzá fűzött várakozásokon, de leginkább az előítéleteken. Zelenszkij mindössze néhány óra alatt vált nemzetközi szintű vezetővé. Őszintén szerény a viselkedése, de egyúttal ez nála a csábítás trükkje is, például amikor a bunkerében kijelenti az odalátogató újságíróknak: „Nem én vagyok ikonikus, hanem Ukrajna.”5

Lehet-e annál alázatosabb és egyúttal csodálatra méltóbb módon megnyilvánulni – különösen akkor, amikor világszerte rengeteg ember úgy várja minden szavát, mint valami kinyilatkoztatást –, hogy valaki a hazája küzdelmét fontosabbnak tartja a saját magáénál? Valójában Zelenszkijnek mindig is volt érzéke a közösségi gondolkodás és erőfeszítés iránt. Egész életében ez a két jellegzetesség határozta meg a magatartását. Nagyon ambiciózus volt, rengeteget tudott dolgozni, és hűségesen viselkedett a baráti kapcsolataiban. Mindig is így működött. Jó harminc évig alakított különféle szerepeket a vígjáték minden műfajában a szatírától a burleszken át a bohózatig, de nem lépett színpadra úgy, hogy a társulatban ott ne lettek volna néhányan azok közül, akikkel együtt már gyerekkorában színházat játszott. És amikor rakétasebességgel eljut a politika legmagasabb szintjére, természetesen ott is a régi barátokkal veszi magát körül. Színházi ember, üzletember, politikus, államférfi. Ugyanakkor a kompromisszumok és a kompromittálások embere is. Mert vannak árnyékban maradt részek annak az embernek az életében, aki igennel válaszolt a nagybetűs Történelem hívására. Akkor tudjuk csak érzékelni, mekkora utat futott be, ha felmérjük a távolságot aközött, ahonnan jött, és aközött, amivé vált.

Jegyzetek

1 https://www.youtube.com/watch?v=P8OBR9yjgFA (Zelenszkij beszél az életéről. YouTube, 2018. december 25.)

2 A főváros nevét a kontextustól függően hol az ukrán (Kijiv), hol az orosz (Kijev) kiejtés szerint írjuk. (A szerk.)

3 A verset fordította: dr. Majorossy István.

4 https://www.president.gov.ua/en/news/inavguracijna-promova-prezidenta-ukrayini-volodimira-zelensk-55489 (Volodimir Zelenszkij beiktatási beszéde, Ukrajna elnökének hivatalos honlapja, 2019. május 20.)

5 https://edition.cnn.com/2022/03/01/europe/volodymyr-zelensky-ukrainecnn-interview-intl/index.htm (Interjú Volodimir Zelenszkijjel, CNN, 2022. március 1.)

Tartalom

Bevezetés

Inkább Monty Python, mint Mechanikus narancs

A Kijivi/Kijevi Rusz

Zelenszkij, az oligarcha szolgája?

Más számára zsidó

A Majdantól A nép szolgájáig

Rendszeren kívül

Egy ország nevet saját magán

A Donyec-medence csapdája

Az amatőr és a hatalom

Az átalakulás

Összefoglalás

www.corvinakiado.hu
Felelős kiadó és szerkesztő: Király Levente, a Corvina igazgatója
Műszaki vezető: Székelyhidi Zsolt
Korrektor: Torma Lászlóné

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – Apache License 2.0
Oswald – SIL Open Font License