részlet

A fordítás alapjául szolgáló kiadás:
Laura Agustí: Historia de un gato
Penguin Random House Grupo Editorial, 2022

Copyright © Laura Agustí, 2022
All rights reserved
© By agreement with Carmona Literary Agency

Fordította Eőry Zsófia

Hungarian translation © 2022 Eőry Zsófia
Magyar kiadás © 2022 Helikon Kiadó, Budapest
A Helikon Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje.

ISBN 978 963 620 031 2

Felelős kiadó M. Nagy Miklós
Felelős szerkesztő Nemes Krisztián
A szöveget gondozta Tomka Eszter
Műszaki szerkesztő Kállai Dávid
A borítót az eredeti felhasználásával készítette Szalkai Diána

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Martinának

Sohasem szerettem, ha címkézik az embereket, mert úgy érzem, ezzel egészen apróvá változtatják őket, mintha egyik pillanatról a másikra bekerülnének egy antik szekrény ezernyi fiókjának egyikébe – mint a rövidáruüzletben, ahová kiskoromban gyakran benéztem anyukámmal és a húgommal tanítás után. Forma, méret és anyag szerint tökéletesen elrendezett gombok. Sorba állított, színes és szófogadó fonalak: amint elvesz valaki egyet, a következő máris a helyére lép. Még ma is leírhatatlan örömmel tölt el, ha végighúzhatom az ujjam a tekercseken, amelyeket a színskála, az árnyalatok és a tónusok szerint helyeztek egymás mellé. Az emberekkel azonban más a helyzet. Amikor valaki megérzi, hogy szeretem az állatokat, máris jön a kérdés, hogy „inkább macskás vagy kutyás vagyok-e”, én pedig, mivel már eléggé megedződtem, azt szoktam válaszolni, hogy nagyon szeretem a kutyákat, de mióta az eszemet tudom, macskapárti vagyok. Rajongok a macskákért, és meg sem tudnám számolni, hányat rajzoltam, fényképeztem és festettem le az évek során.

A simogatások, dorombolások közepette elveszítem az időérzékem. Lenyűgöz az örökös közömbösségük, a mozdulataik ösztönös eleganciája, az állandó éberségük és a mindenre kiterjedő gőgösségük – tudják, hogy az egész világot az uralmuk alatt tartják.

Mindig is macskák között éltem, a lényem részévé váltak. Ha elutazom, a pillantásom, mintha radarral működne, szinte azonnal őket kezdi keresni. Bármerre nézek is, mindig rájuk találok: az ablakpárkányon üldögélnek, oldalukat a langyos kőfalhoz dörzsölik, a talpukat nyalogatják egy autó alatt vagy a háztetőről tartják szemmel a világot. Azt hiszem, ők is keresnek engem, vagy legalábbis nagyon szeretném ezt gondolni. Mi, akik annyira szeretjük az állatokat, mindannyiukban, minden egyes példányban meglátjuk a szépséget, és nehezünkre esik úgy élni az életünket, hogy nem gondolunk rájuk.

Megye:Bajo Aragón
Tartomány: Teruel
Tengerszint feletti magasság: 510 m
Terület: 46,75 km2
Népesség: 685 fő
Népsűrűség: 14,56 fő/km2

Koordináták:
é. sz. 40º59’27’’N
ny. h. 0º02’07’’O
40.990833 - 0,0351437

Egy terueli kisközség határán nőttem fel. Együtt laktam a két évvel fiatalabb húgommal, Marinával, az anyukámmal, Finával és az ő szüleivel, Carmennel és Marianóval. A nagyszüleim öreg házában éltünk vastag kőfalak és sötét fagerendák között, ahol a pattogó tűz és a léptünk alatt megnyikorduló padló állandó hangforrásnak számított. Igazából otthonos hangok voltak ezek, mert mozgalmas élet zajlott abban a házban, állatok is gyakran megfordultak nálunk. A szomszédunk, Pascuala havonta egyszer-kétszer nyulakat hozott át a maga udvarából, akik aztán másnapra rejtélyes módon köddé váltak. A nagymamám feladta nekik az utolsó kenetet, és a lábosában végezték. Évekbe telt, mire összekapcsoltuk játszópajtásaink megmagyarázhatatlan eltűnését a falatokkal, amelyek másnap a tányérunkra kerültek.

A recept egy másik könyvemben („Macskák a fejemben") szerepel.

Hiába adtunk nekik nevet, még így is egyformának tűntek.

Egyszer egy süncsaládot láttunk vendégül. A nagyapám talált rájuk, amikor háztetőt javított valakinél, aztán beköltöztette őket hozzánk. Máskor az egyik szomszéd egy hatalmas teknőssel állított be, aki a fürdőkádban, friss salátalevelek között töltötte a napot, amíg vissza nem vittük a mocsárhoz, ahonnan elhozták. Hat hullámos papagáj röpködött a házunkban, akiket Marina szabadított ki, mert nem bírta elviselni, hogy kalitkában látja őket. Ezt anyukánktól tanulta, aki ugyanígy érzett, és ha valaki ketrecbe zárt állatot ajándékozott neki, azonnal kiszabadította, függetlenül attól, hogy melyik fajhoz tartozott. Soha nem tartottunk hörcsögöket, mert mi ugyan szerettük őket, de a nagymamánk irtózott a rágcsálóktól. A selyemhernyóknak viszont jó dolguk volt nálunk, nyaranta a szokásos eperfalevél-csokorból táplálkozhattak. Én undorodtam tőlük, Marina ellenben annyira élvezte a társaságukat, hogy még a karján is megsétáltatta őket.

Hétéves koromban költöztünk vidékre. Mögöttünk volt a válás és néhány nehéz év, a ház meg a nagyszüleim pedig otthonos, biztonságos menedéket nyújtottak a felnőttek világa elől, amelyet még nem tudtunk megérteni. Ott lakott Farkas, a sötét, hosszú szőrű, rézvörös foltos pásztorkutya is, aki nem sokkal korábban Lourdes nagynénémhez állított be hívatlanul. Mivel ott már volt egy szuka, átkerült a nagyszüleimhez. Farkas a társunkká, az őrzőnkké, a védelmezőnkké vált, és minden reggel, amikor iskolába indultunk, elkísért minket a buszmegállóba. Kiskorunkban mindig ő vigyázott ránk.

A nagymamám naponta főzött neki valamit a mi ebédünk maradékából, és ha olykor tévedésből egy borsószem is belekerült, Farkas akkor is képes volt mindent megenni a kis zöld golyócskán kívül – ezzel is bizonyítva, hogy nemcsak az ízérzése, de a modora is kiváló.

Órákon át simogattuk a bundáját. A babáink aprócska hajkeféjével fésülgettük, aztán masnikat kötöttünk a farkára, és így, kicsinosítva kísért el minket minden vidéki kalandunkra. Otthon, a házban is a legnyugodtabb szívvel bíztak minket a gondjaira: sosem volt dadánk, de ő leginkább arra hasonlított.

A chira pásztorkutya felső-aragóniai fajta. Neve szintén aragóniai eredetű, jelentése: “a kutya, aki tereli a nyájat."

Tartalom

Egy macska története
(részlet)

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Cardo – SIL Open Font License
Libre Bodoni – SIL Open Font License
Moon Dance – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Reenie Beanie – SIL Open Font License