Alba Ferro: Isteni játszmák 2. – A szerelem igazsága

©Epstein Ágnes, 2023

Szerkesztés és korrektúra: Tira Nael

Borító: WBM Book Cover Design – https://www.facebook.com/DesignWBM

E-book: Tira Nael

Szerző elérhetősége:

https://www.facebook.com/albaferroszerzo

https://www.ferroalba.wordpress.com

Kiadja: Fairbooks Kiadó és Írói Műhely, 2023

www.fairbookskiado.hu

Felelős kiadó: Turai Angéla

Fót, 2023

ISBN 978-615-82236-2-1

Minden jog fenntartva! A mű egyetlen része sem másolható, sokszorosítható, vagy használható fel a szerző és a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

Ajánlom az exemnek (igen, annak az exnek!), aki nélkül ez a könyv nem jöhetett volna létre, ugyanis tőle kaptam a régi laptopját, amin megírhattam az egészet. (Egyébként sosem fogja olvasni, mert nem ért magyarul, úgyhogy extra rendes volt tőle.)

1. fejezet

Pártalan

Levegő után kapkodva ült fel, takarója meztelen testére tekeredett, a hiány fájón sajgott a lába között. Az izzadságtól nedves párnára hanyatlott, a könnyeit nyelte szipogva. Összeszorította a combjait, megfeszítette a testét, hátha ez segít valamit a felgyülemlő sóvárgás levezetésében, de ez az álom…

Ez az álom minden eddiginél jobban megkínozta.

Gemon forró nyelvét mélyen a kelyhébe nyomta és úgy lefetyelte, a végső határáig izgatta, és Athena a kéjvágytól magán kívül kapaszkodott a szatír csavart szarvába, sarkait a férfi izmos hátába vájta, hogy ösztönözze a továbbiakra.

Annyira valóságos álom volt! Gemon szenvedélytől izzó szénfekete tekintete, izzadságtól fénylő bronzbarna bőre, a göndör fürtjei közül felfelé kunkorodó sötét szarvak, amikbe mindig is imádott kapaszkodni vad együttléteik során, a szatír jellegzetes pézsmaillata, amitől minden ivarérett nő az eszét veszti a közelében.

De Gemon Olymposban maradt, Athena pedig lassan három éve nem térhetett haza. Ez így volt igazságos, akkor is, ha fájt.

Nem kellett volna vakon megbíznia Zeus ítéletében, különösen egy olyan súlyos büntetés esetében, mint amit Erosra mértek ki, magának kellett volna utánajárnia a tényeknek, ismerte már annyira az apját, igazán kételkedhetett volna az indokaiban. Megtehette volna, de még ezt az apró erőfeszítést sem tette meg. Egyszerűen azért, mert maga is tartott Erostól, aki a többi teremtőistennel ellentétben nem húzódott a háttérbe, és a képességeivel bárkire hathatott Olymposban, beleértve Athenát is. Akkor bárki előtt letagadta volna, habár a gondolat, hogy egy férfi miatt teljesen elveszítse a józan eszét, ijesztőbbnek tűnt bármilyen kínnál. És most itt van, minden tudástól elvágva, egyedül, Gemon hozzáértő nyelve és méretes husángja nélkül.

Felnyögött az emléktől. Dühösen markolt a mellébe, fájdalmasan megdörzsölte kemény mellbimbóit, aztán legyőzötten nyúlt a lábai közé. Durván hajszolta a kielégülést. Az orgazmus nyöszörgést csalt ki belőle, viszont a megkönnyebbülés helyett csak még borzalmasabban érezte magát. Az oldalára fordult, a párnába fúrta a fejét és felzokogott.

Hiányzott az otthona. Hiányzott Gemon. Bánta, amiért sosem kérdezte meg, szeretne-e többet a kapcsolatuktól. Ki tudja, hány évtizedig töltöttek kellemes napokat együtt, de eszébe sem jutott bármi többet belelátni, és hát a szatír… A szatírok elég büszkék. Komoly bonyodalom az életükben, hogy mások segítségére szorulnak, ha fenn akarják tartani a fajukat, Athena nem tetőzte volna ezt holmi érzelmekkel.

De legalább a szatírok nem jártak úgy, mint az alpesi faunok, akik inkább elbujdostak, mintsem Olymposba költözzenek. A sors fintoraként a modern korban a szatírokat gyakran ábrázolják patákkal, pedig patáik épp a faunok voltak.

Athena gyászosan szipogott a párnájába, ahogy maga elé képzelte Gemon izmos combját, széles, szőrrel borított mellkasát és vállát.

Néhányszor felajánlotta neki, hogy lehozza az emberek közé. Azt a kis pamacs farkat hátul, a szarvait és az enyhén hegyes füleket egy amulettel el lehetett volna rejteni. Persze akkor a szatír akár itt is ragadhatott volna vele, és ki tudja, talán az amulett ugyanúgy felmondta volna szolgálatot, mint Nemeánál, aki miatta rekedt bagoly formában.

Bár Nyx elárulná, hol találhatja meg Erost! Könyörögne neki Nemea érdekében. Nem akarhatja egy ártatlan szenvedését…

Enyhe szellő fuvallata söpört végig rajta, jólesően hűtötte felforrósodott testét.

Szellő? Szellő a zárt szállodai szobájában?

Athena riadtan ült fel, a szíve a torkában dobogott. Egyszer meg fogja ölni ez a bizonytalanság. Azelőtt csak ki kellett nyújtania a kezét, és bármit kiolvashatott a Mindenség Krónikájából, enélkül pedig nem volt egész.

Ijedt gyerekként tapogatózott az éjjeli lámpa kapcsolója után.

A sárgás fény csupán árnyakat mutatott egy pillanatig. Aztán kirajzolódott egy női alak az ágya végében, éjsötét tekintetét egyenesen rászegezte. Athena beleborzongott. Aztán a következő pillanatban a nő szeme barnára szelídült, arcát halvány ráncok szabdalták, enyhén hullámos haja a válláig ért. Ugyanazt a királykék kosztümöt viselte, amiben tegnap beszédet mondott a nagygyűlésen.

Egyik pillanatban Nyx, a sötétben megbújó szörnyek megtestesítője, a másikban Layla Dywell, képviselőházi szóvivő. Általában rossz hírek hozója.

Nyx bűnösen elmosolyodott. Legalább Athena előtt nem játszotta az ártatlant.

– Miért tenném, drágám? – szólt Éjszaka a macska dorombolásához hasonló hangon, amitől Athena karján felállt a szőr. Lesütötte a szemét.

Mielőtt elveszítette minden képességét, sosem képzelte ennyire idegesítőnek azt, amikor valaki kilesi mások gondolatait. Örök életében gond nélkül turkált mások elméjében, ha úgy látta jónak.

Hogy húzza az időt, megigazította magán a takarót, kisimogatta rajta a ráncokat, mielőtt ismét felnézett. Nyx türelmesen kivárta.

– Miben segíthetek? – kérdezte halkan. Utálta a kiszolgáltatottságát. Ha Nyx ki akarja használni szinte emberivé alacsonyított formájában, esélytelen lenne megvédeni magát.

Éjszaka jégcsapok csilingelésének hangján kacagott.

– Miért bántanálak? Épp most? Édes gyermekem, te vagy az egyedüli reményem! Kapd össze magad! Kell a segítséged Olympos vezetésében. Unom az egészet! Már azelőtt untam, hogy a nyakamba szakadt volna.

– Igyekszem! – fakadt ki Athena. – De ez lehetetlen feladat!

Nyx ridegen végigmérte.

– Így biztosan az! Próbálkozol egyáltalán? Az ágyban fetrengést nem egyedül kéne csinálnod, akkor talán több esélyed lenne.

Athena mérgesen szusszant egyet.

– A szerelmet nem lehet erőltetni, vagy jön vagy nem!

– Azért növelhetnéd az esélyeid! Adj módot egy-két csődörnek a bizonyításra, ne az otthonit sirasd!

– Hogy képzeled! Neki… neki ehhez semmi köze!

Nyx sóhaja távoli harangzúgást idézett. Halkabban folytatta.

– Azért nyilván alulmarad bármelyik szegény férfiember, ha a méreteit egy szatíréhoz hasonlítod…

Athena nem akart erről beszéni. Hatalmas bukásként élte meg, hogy nem sikerült olyan partnert találnia, akibe beleszerethetne, de az igazat megvallva, Dave óta fel is adta. Mikor is volt…? Három hónapja? Valamikor ősszel. Akkor volt az hat is. Igazat kellett adnia Nyxnek. Nem a méretben, hanem az esélyadásban.

– Dave Salernóval megütöttem a bokám. Nem kellett volna újságíróval randiznom. Csak… Mi van akkor, ha… – Ismét könnyek gyűltek a szeme sarkában. – …ha évezredekbe kerül, mint… mint a fiadnak. Ő is ennyit kínlódott?

Nyx elgondolkodva nézte egy pillanatig.

– Az apáddal ellentétben a fiam igazságos. Erre számíthatsz. Ha azt mondta, a feladat mindenki számára ugyanaz, akkor az úgy is van.

– Mégis mi? Megtalálom a szerelmet, és akkor? – Eddig még egyszer sem merte feltenni ezt a kérdést. Félt a választól. Kétségbeesetten vágyott az otthonára, a nimfák figyelmére, akik kifésülték és befonták reggelente hosszú, fekete haját, kikészítették a ruháját, akikkel együtt kávézhatott a kertjében Olympos rózsaszínben izzó hajnali égboltja alatt, mielőtt visszatért a földre, elvégezni képviselői teendőit, aztán esténként lazíthatott odahaza.

Nyx nem úgy nézett ki, mint aki tudná a pontos választ.

– Nemea… – kezdte Athena.

– Remekül van – fejezte be Nyx helyette a mondatot.

Athena nagy szemeket meresztett rá.

– Te beszéltél vele? Hogy lehetne jól, amikor bagoly!

– Mert olyan borzalmas bagolynak lenni? Persze egyetlen panasza azért akad… az egerek.

– Nemea retteg az egerektől! Minden apró rágcsálótól!

Nyx arca hirtelen ragadozó macskára emlékeztette Athenát. Próbált mozdulatlanul ülni.

– Az ízükért sincs oda, habár a fóbiáját legyőzte.

Athena erre nem tudott mit mondani. A barátnője odáig süllyedt… Eddig mégis mit gondolt, hogyan tartja fenn magát?

Gyűlölte tudatlannak érezni magát. Képtelenségnek tűnt ehhez hozzászokni.

– Eros valóban nem olyan, mint Zeus, épp ezért, talán, ha megkérnéd…

– Tekints úgy a barátnőd bagolyságára, mint extra motiváció. Gyerünk, Athena! A környezetvédelem mellett találj időt a férfiak levadászára! Legalább neked nem egereket kell!

Athena hányingerrel küzdött, de azért még könyörögött volna, ha Nyx ad rá esélyt. Azonban Éjszaka egyetlen szempillantás alatt nyomtalanul eltűnt az ágya széléről. Ő pedig ismét egyedül maradt, és nem lett sokkal okosabb sem.

A szállodai szoba bézs ridegsége mintha a csontjáig hatolt volna. Úgy kutatott az éjjeliszekrényen hagyott okostelefonja után, mintha életmentő lett volna.

Tizenegy óra három perc? Tényleg sikerült fél órába belesűrítenie ennyi drámát? Megkönnyebbült sóhajjal nyitotta meg a Messengert, és látta a kis zöld pöttyöket a nevek mellett. A csapata – a legbelső tanácsadói köre, akikkel a kezdetektől együtt dolgozott a politikai céljai elérésén – még esélyesen az egyik buffalói bárban mulat, ahová leléptek az unalmas esti fogadás után. Őt is hívták, viszont ő fáradtságra hivatkozott, és visszavonult a szobájába. Nem volt tervben a Motherland nézése közben elaludni és Gemonnal álmodni.

Megnyitotta a csoportcsetet. Aztán csak bámulta a betűket. Mit írhatna, ami nem tűnne túl kétségbeesettnek vagy sajnálatra méltónak?

Van leves?

Amint leírta, már megbánta, mert úgyis át fognak látni rajta.

Az emberek között nem várhatta el az istenséghez méltó bánásmódot. A korokon át sokat változott a tiszteletadás kimutatása, és Athena már nem hiányolta a hajbókolást. A képességei segítségével általában tudta, hányadán áll valakivel, de mióta elveszítette a látás képességét, küszködött önmagával. Számtalan döntést kellett hoznia vakon, anélkül, hogy beleláthatott volna a másikba. Ettől hónapokra lebénult, a legegyszerűbb dolgokban is döntésképtelenné vált. A rendelkezésére álló információt sosem tartotta elégségesnek. A hideg rázta, hacsak eszébe jutott az az időszak.

Ráadásul meg kellett dolgoznia az emberek elfogadásáért. Azelőtt ezt nem tartotta fontosnak. Csak átsiklott a napjain, aztán éjszaka feltöltődött az olymposi tökéletességben, hogy frissen, a nimfák által kényeztetve, a lényegre tudjon koncentrálni a munkájában.

Szívdobogva leste a feltűnő apró pontokat.

Jerry: Sokféle fincsi koktél van. Az majd segít a folyadékszintedet tartani, nyugi!

Marisella: Ha pasizni akarsz, azt mondd!

Athena azon kapta magát, hogy idiótán vigyorog a képernyőre, és máris írta a választ, miközben feltápászkodott az ágyról.

Olyan nagy a választék?

Jerry: igen

Marisella: Naná!!!!

Kuncogva lépett a beépített szekrényhez. A kosztümöket félretolta, és maradt a ma este viselt türkiz ruhánál. Az volt az egyedüli olyan darab, amivel levadászhat egy pasit magának. Igaza van Nyxnek, nem halogathatja. Ki tudja, talán épp ma lesz az a nap...

Tina: Naugye? Megmondtam!

Athena felnevetett, mert tény, Tina megmondta, hogy bánni fogja, ha nem megy velük egy kicsit lazulni. Habár igazság szerint, továbbra sem fűlött a foga emberek közé menni, de tíz körömmel kapaszkodott a céljába: ismét a bölcsesség istennője akart lenni, Nemeával órákon át beszélgetni, az olymposi felhőpuha ágyában aludni, miután Gemon alaposan kifárasztotta.

Belebújt abba a türkiz ruhába. A kedvence volt, mert ettől a színtől szinte zöldnek tűnt egyébként karamellszínű szeme, és kimondottan kényelmesnek találta a beépített szivacsos melltartóval, nyitott hátával és a csípőjére simuló puha anyagával.

Athena egy dologgal nem tudott megbarátkozni a modern ruházati cikkek közül: a szűk alsóneművel. A tangának semmi értelmét nem látta, akkor már inkább egy az egyben elhagyta a bugyit. Combfixes harisnyába bújt, március elején még túl hideg lenne odakinn anélkül. A lakkhatású csizma második bőrként simult lábszárára.

A bejárati ajtón lévő teljesalakos tükör elárulta, hogy még sminkelnie is kell. Az összes női dolog közül ezt utálta legjobban. Elintézte egy kis szempillafestékkel meg vérvörös matt rúzzsal.

Valamelyest alábbhagyott az előbbi lelkesedése. Eszébe jutottak eddigi tapasztalatai. Az ember férfiak figyelmetlenek és buták, amit nagyzoló viselkedéssel, meg drága ruházati cikkekkel próbálnak leplezni.

Nemrég naivan azt hitte, talált végre egy normálisat Dave személyében.

Azt a csókot figyelmeztetésnek kellett volna vennie, mert mégis milyen lehet egy férfi az ágyban, ha csók közben döglött meztelencsigaként dugja a nyelvét a partnere szájába… Athenát felháborította, ahogy a férfi teljesen semmibe vette intim együttlétük során. Hosszú idő óta akkor érzett először késztetést arra, hogy valakit élve megnyúzzon. Ehelyett távolságtartási végzést kellett szereznie, és az egész elcseszett ügy szégyenletes részleteit egy bírósági tárgyaláson kiteregetni.

Nagy hiba volt Dave-re gondolnia. Remegni kezdett a keze. Mégsem visszakozott. Ma be fog pasizni. Sőt, ezentúl minden adandó alkalommal férfiakkal fog ismerkedni. Ennyivel tartozik önmagának és Nemeának is.

Újult erővel öntötte el a lelkesedés, ahogy felvette hosszú fekete kabátját, és elhagyta a szállodai szobát. Marisella elküldte a kocsma címét, taxival tíz perc alatt ott is lehet.

***

Már azt hitte, örökre azon az unalmas partin fog ragadni. Az öreg fószerek sehogy sem akartak eldugulni, ráadásul az apja elvárta tőle, hogy türelmesen meghallgassa a hülye javaslataikat, mintha lenne bármilyen politikai befolyása, meg hogy nevessen a béna vicceiken. Ha nem sikerült volna lelépnie, végképp elrontják az egész estéjét.

– Kellemes estét, uram – biccentett neki mindentudó mosollyal Morice, a szolgálatban lévő titkosszolgálati osztag sötét bőrű vezetője.

Wyatt hasonló mosollyal válaszolt neki. Megérte az a néhány megvesztegetésnek minősülő Las Vegas-i kiruccanás. A mellé kirendelt ügynököket elkényeztette, cserébe nem kért sokat, csak időnként békén kellett hagyniuk. Az elnök fiaként sehová se mehetne kíséret nélkül, most mégis egyedül távozott a Buffalo Grand Hotelből. A taxisnak a szeme se rezdült, mikor beült a hátsó ülésre. Szerencsére haszna is volt a botránymentes életnek – az öccsével ellentétben nem szerepelt sokat a sajtóban, így aránylag kevesen ismerték fel.

Persze ebben segített a piros kockás flaneling és a bőrkabát kombó, a homlokába húzott baseballsapka elrejtette homokszőke haját, amit hagyott a füléig nőni az utóbbi időben. Ezt tartotta a legfeltűnőbb ismertetőjelének, ezért viselt sapkát, és így, nem véletlenül, csak Morice ismerte fel a bejáratnál strázsáló őrök közül.

A Bada Bing bárt pusztán a neve alapján szúrta ki magának. Elég messzinek tűnt ahhoz, hogy a demokrata pártgyűlésre érkezettek bagázsa elkerülje. Épp elég volt lerázni magáról az ágyába ajánlkozó politikusfeleségeket a koktélpartin.

Azért a taxiból kiszállva végigjáratta a tekintetét az utcán dohányzók feje fölött a kirakat méretű ablakokon, hátha kiszúr egy ismerőst a gyéren megvilágított teremben szórakozók között, aztán komótosan sétált be a két kidobó között, végig a környezetét figyelve. Nem látott semmi gyanúsat, miközben hozzászokott a bent lüktető latin ritmushoz, és az ilyen helyek eltéveszthetetlen szagához: alkohol, bútorviasz, keverve az emberek kipárolgásával – dohány, testszag és parfümök egyvelege.

Lassan, de biztosan a belső falat elfoglaló terebélyes bárpulthoz ért, és reménytelten rendelte meg az első pohár whiskyt. Ez lesz az az este, amikor megtörik a hónapok óta tartó cölibátusa, végre akad egy nő, aki felkelti az érdeklődését. Arra nem akart gondolni, mégis mi – vagy inkább ki – az oka a különösen gyatra szexéletének, mégis felmerült lelki szemei előtt az illető alakja, ahogy aznap látta a többi párttag között jópofizni.

Wyatt felhajtotta az italát, ami rögtön a torkán is akadt, ahogy a táncparketten táncolókra tévedt a tekintete, mert ott, az a türkiz ruha és a fekete, egyenes haj, ami a nő formás fenekéig ért…

Köhögni kezdett, könnybe lábadt a szeme.

Ne, ne, nenene! Csak őt ne!

Mintha megidézte volna.

Ivott a vízből, amit a pultos rakott elé. Lehunyta a szemét. Amikor felnézett, az az átkozottul szexi türkiz ruha nem tűnt el, ahogyan a viselője sem.

Ezt nem ússza meg. Nem kerülheti a végtelenségig Caraballo képviselőt, mikor a nő az egyik legnépszerűbb, ha nem a legnépszerűbb tagja a demokratikus pártnak, és a támogatása nélkülözhetetlen az apja újraválasztásához.

Ezt akkor is tudta, mikor Stephen Colbert megkérdezte tőle, mi a véleménye a párt fiatal üdvöskéjéről. Az apja nemrég jelentette be az újraindulását az elnöki posztért, épp csak elkezdődött a médiaőrület. Nyilván rossz ötletnek számított úgy tenni, mintha azt se tudná, kiről van szó. Nemtörődöm könnyedséggel mondott végül bunkóságot – hogy nem foglalkozik jelentéktelen politikai törtetőkkel.