Királydrámák 4.

Christopher "Kit" Marlowe

II. Edward

II. Edward,

Anglia királyának vészterhes uralkodása és szánalomra méltó halála, büszke Mortimer tragikus bukásával, valamint Piers Gavestonnak, Cornwall nagy grófjának és II. Edward király nagyhatalmú kegyencének élete és halála; ahogy azt a főméltóságú Pembroke gróf szolgálói[1] nyilvánosan előadták számos alkalommal London tiszteletre méltó városában.

ĺrta Chri. Marlow úr

The troublesome raigne and lamentable death of Edward the second, King of England, with the tragicall fall of proud Mortimer, and also the life and death of Piers Gaveston, the great Earle of Cornewall, and mighty favorite of King Edward the second; as it was sundrie times publiquely acted in the honourable citie of London, by the right honourable the Earle of Pembroke his seruants.

Fordította és az utószót írta

Magyar Pál

Hungarian translation © 2020 Magyar Pál

ISBN 978-615-00-8090-1 (.epub)

ISBN 978-615-00-8091-8 (.mobi)

Tartalom

Személyek

Első felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Második felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Harmadik felvonás

1. szín

2. szín

Negyedik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Ötödik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Utószó

A szerző

A dráma

A fordító megjegyzései

Ajánló

Vasbordájú Edmund

III. Edward

II. Richárd – 1. rész

IV. Edward

VII. Henrik

Morus Tamás

Két nemes rokon

Favershami Arden

Jegyzetek

Személyek

II. EDWARD, angol király

Izabella KIRÁLYNÉ, a felesége

Edward HERCEG, a fiuk; később az IFJÚ III. EDWARD KIRÁLY

Edmund, KENT grófja, a király féltestvére

a király UNOKAHÚGa

GAVESTON

WARWICK│

LANCASTER│

PEMBROKE│

ARUNDEL│ angol nemesek

LEICESTER│

BERKELEY│

BEAUMONT│

MORTIMER│

IFJABB MORTIMER, az unokaöccse│

BALDOCK

SPENSER

IDŐSB SPENSER, az apja

MALTRAVERS│ ifjabb Mortimer követői

GURNEY│

Canterbury ÉRSEKe

COVENTRY PÜSPÖKE

WINCHESTER PÜSPÖKE

a neath-i APÁT

HAINAUT-I JEAN, flandriai főúr

TRUSSELL

LEVUNE, francia hírnök

RHYS ap Howel

LIGHTBORN, bérgyilkos

JAMES, Pembroke katonája

három SZEGÉNYEMBER

két NEMES

KÖVET

BAJNOK

ŐR

KASZÁS

LOVÁSZFIÚ

Küldöncök, katonák, urak, hölgyek, szerzetesek, kíséret

Első felvonás

1. szín

London. Gaveston[2] jön, a király levelét olvasva.

Gaveston

"Atyám halott, Gaveston, jöjj megosztni
Kedves barátoddal királyságát!"
E szókra, ím, örömtől szárnyalék:
Mi több boldogság érheti Gavestont,
Mint élni s állni egy király kegyében?
Édes herceg, szerelmetes soridra
Átúsztam vón' Frankhonból, mint Léandrosz[3],
Hogy itt a homokos parton pihegvén,
Te rám mosolygj s karodba öleljél.
Száműzött szemeimnek London, mint
Elízium[4] az újnan jött léleknek.
Nem mert vágyám a várost vagy népét,
De az király hona, kit kedvelek,
S kinek keblén legyen a nyughelyem,
S ha az világ acsarg is rám tovább:
Mit csillagfény a sarkköri lakónak,
Kire a nap süt éjt nappallá téve.
Nincs több alantas hajbók gőgös úraknak,
Térdem csak az király előtt hajol.
Ennyit a tömegekről, kik csak szikrák,
Szegénységük parázsában felgyűlve;
Mert inkább az szélnek hizelgek én,
Mely ajkamat legyinti s elröpűl;

Három szegényember jön.

De hah, ki jő amott?

Szegényemberek

Kik nagyságod szolgálni kívánják.

Gaveston

Te mit tudsz?

Első szegényember

Jó lovas vagyok, nagyúr.

Gaveston

De nékem nincs lovam. Te mi vagy hát?

Második szegényember

Egy utazó.

Gaveston

Te jó lennél szolgálni asztalomnál,
Traktálj hazug mesékkel ebédnél,
S ha tetszik az locsogásod, megtartlak.
És te mi vagy?

Harmadik szegényember

Katona, ki a skót ellen szolgált.

Gaveston

Van az magadfajtának ispitály,
Nem háborúzok, így, uram, távozz!

Harmadik szegényember

Viszlát, s pusztulj katona kezétől,
Hogy ispitállyal őt jutalmazzák. (Indulna)

Gaveston

(Félre) Szavai úgy meginditottak most,
Liba, s sünként mereszti tollait,
Remélve, hogy mellembe lőheti[5].
De mert nem áras itt a szép beszéd,
Kecsegtetem őket, reméljenek:
(Fenn) Tudjátok, most érkeztem Frankhonból,
S nem láttam még uramat, az királyt,
Ha jó sorom lesz, felfogadlak mind.

Szegényemberek együtt

Alázattal köszönjük nagyságodnak.

Gaveston

Dolgom van, hagyjatok magamra most!

Szegényemberek együtt

Itt várunk rád az udvarnál, uram.

Szegényemberek el.

Gaveston

De tény: e fickók nem nekem valók,
Buja költő, kellemes-szellemes,
S zenész kell majd, ki egy húron pendülve
Befolyásolja az királyt kedvemre;
Zene s költészet, miben örömöt lel,
Igy éjre olasz maszkákat[6] hozok,
Édes komédiát s szép színjátékot,
S mikor nappal künn sétálunk, apródim
Beöltöznek majd erdei nimfáknak[7],
A gyepen emberim szatírokként[8]
Bolondos táncot lejtnek kecskelábon,
És egy bájos fiú Dianaként[9],
Oly hajjal, ami csillogóbb aranynál,
Gyöngy ékekkel mezítlen karjain,
És játékos kezében olajággal
Elrejtve részeit, mit látni öröm,
Forrásban fürdeti, s a lugasból
Egy Aktaiónként[10] leskelőd' meredten,
Kit az dühödt istennő szarvassá
Büvöl, s menekültében földre teprik
Csaholo vérebek, s halált mimel.
Ily dolgok szórakoztatják uram.
De itt jön az király s a főurak
A parlamentből. Jobb, ha félreállok. (Félreáll)

Jön Edward király[11], Lancaster[12], Mortimer[13], ifjabb Mortimer[14], Kent[15], Warwick[16] és mások.

Edward

Lancaster!

Lancaster

Igen, úram. Mit kivánsz?

Gaveston

(Félre) Ó, Lancaster grófját de gyűlölöm.

Edward

Nem engedétek? (Félre) Ellenükben ís
Meglesz akaratom, s megismeri
E két dacos Mortimer rosszallásom.

Mortimer

Ha szeretsz minket, úgy utáld Gavestont.[17]

Gaveston

(Félre) Halált hozok rád, aljas Mortimer!

Ifjabb Mortimer

Nagybátyám itt, e gróf, és jómagam,
Halálakor atyádnak esküdénk,
Hogy vissza sose térhet államunkba[18];
S tudd meg, inkább, mintsem szavam szegném,
Kardom, mely ellenid hivatott űzni,
Háljék hüvelyében szükségd percén
S zászlód alatt, uram, vonuljon más,
Mert Mortimer szegre akasztja vértjét.

Gaveston

(Félre) Mort dieu![19]

Edward

Megbánod még e szókat, Mortimer,
Tán illik ellentmondni kírályodnak?
Szemöldöt ráncolsz, becsvágyó Lancaster,
A kard redőidet kisimítja,
S megoldja majd e merev térdeket.
Gaveston enyém lesz, s ti megtudjátok,
Királytokkal veszélyes szembeszállni.

Gaveston

(Félre) Ez a beszéd, Ned[20].

Lancaster

Miért bőszíted főnemesid így,
Kik természettől tisztelnek s szeretnek,
De csak az alantas Gavestontól ment;
Lancaster mellé négy megyét birtoklok,
Derbyt, Lincolnt, Leicestert és Salisburyt[21];
Eladnám mind, hadam fizetni, mintsem
Gaveston az országban maradjék,
Ezért ha jönne, útasítsd ki nyomban.

Kent

Hallgattam eddig, nyájas főurak,
De most szólnom kell, s úgy hiszem, döntőn:
Atyám időjén még, az északi
Percy úr felindulván, Mowbray-vel
Királyunk színe előtt összekapott,
S feje lett vón' ára, ha őfelsége
Nem kedvelé úgy, ám egy pillantása
Rettenthetetlen Percynek lelkét
Lehűté, s ő és Mowbray kibékült;
De ti a kírállyal szálltok most szembe.
Fivér, torold meg, és tedd, hogy fejük
A jöttmentekre nyelveljen karón.

Warwick

A mi fejünk?

Edward

Tiétek ám, s ezért engedjetek.

Warwick

Fogd vissza haragod, jó Mortimer!

Ifjabb Mortimer

Nem bírom s nem fogom, szólnom muszáj.
Karunk megóvja, remélem, fejünk,
S azét üti le, ki miatt fenyegetsz.
Jöjj, bátya, hagyd az agybeteg királyt,
S beszéljen ezután kivont kardunk.

Mortimer

Walesnek fiai megvédik fejünk.

Warwick

Egész Warwickshire kedvemért elhagyja.

Lancaster

S nekem sok a barátom északon[22].
Adieu[23], uram, s vagy gondold meg magad,
Vagy lásd a trónt, min ülnöd kellene,
Vérben úszva, s buja fejedhez vágva
Hitvány kegyenced hízelgő fejét.

Nemesek el.

Edward

Nem tűrök ily kevély fenyegetést;
Király vagyok s helyettem döntenek?
Fivér, bontasd ki a síkon zászlóm,
A bárókkal s grófokkal megvivok,
S vagy meghalok, vagy élek Gavestonnal.

Gaveston

Nem bírok úramtól tovább rejtezni. (Előlép)

Edward

Mi? Gaveston, te?! Ne csókold kezem,
Ölelj meg, ahogy én ölellek téged;
Miért térdelsz, hát nem tudod ki vagyok?
Barátod, tenmagad, szintén Gaveston.
Hülaszért[24] sem rítt jobban Héraklész,
Mint számüzésed óta érted én.

Gaveston

S mióta elmenék, pokol egy lelke sem
Kínlóda többet, mint szegény Gaveston.

Edward

Tudom, isten hozott itthon, barátom.
Csak hadd szervezkedjék az áruló
Két Mortimer s Lancaster öntelt grófja,
Kivánságom beteljesült, hisz' itt vagy,
S a tenger előbb önti el földem, mint
Hátára venné az hajót, mely elvisz;
Ezennel megteszlek főkamarássá[25],
Magam s az állam legfőbb titkárává,
Cornwall grófjává[26] s Man[27] királyává.

Gaveston

E címek érdemim felülmúlják.

Kent

A legkisebb is elegendö még
Előkelőbb születésűknek ís.

Edward

Hallgass, fivér, szavaid nem tetszők;
Édes barátom, ajándékimat
Értéked messze fölülmúlja s így
Kiegyenlítni szívem adom még.
S e méltoságokért ha írigyelnek,
Adok még, csak mert úgy tetszik nekem.
Személyed félted? Testőrséget kapsz;
Aranyra vágysz? Vegyél kincstáramból;
Akarod, hogy neved féljék s szeressék?
Vedd pecsétem, hogy elitélj s felments,
S nevünkben parancsolj, amint csak tetszik.

Gaveston

Nekem elég élvezni szereteted,
Mi míg enyém, magam nagyobbnak érzem,
Mint Cæsar[28], aki diadalmenetben,
Fogoly királyokkal vonul Rómába.

Coventry püspöke[29] jön.

Edward

Hová siet Coventry püspöke?

Coventry püspöke

Atyád gyászszertartását celebrálni.[30]
De az galád Gaveston visszatért?

Edward

Igen, s készül rajtad boszúra, pap,
Ki számüzetésének oka voltál.

Gaveston

Igaz, s ruhád illetö tisztelet
Miatt csupán: egy lépést sem tovább!

Coventry püspöke

Nem tettem mást, csak mit tennem kellett,
S hacsak meg nem szelídülél, amint
Felhergelém a parlamentet akkor,
Úgy megteszem megint, s mégy Francba vissza.

Gaveston

Ez illetőt mégis megilletem. (Ráemeli a kezét)

Edward

Verd le süvegét, szaggasd meg stóláját,
S a szennycsatornában kereszteld újra.

Kent

Fivér, ne bántsd, mert még zokszót emel
A római gyülekezeténél.

Gaveston

Zokogjon pokol gyülevészeténél,
Boszút állok száműzetésemért.

Edward

Nem! Életét kiméld, de vedd javait,
Te léssz a püspök, s megkapod adóit,
Ö meg szolgáljon téged káplánként,
Neked adom, tégy véle, amit tetszik.

Gaveston

Börtönbe véle, s ott haljon meg láncon.

Edward

A Fleetbe[31], az Towerbe[32], kedved szerint.

Coventry püspöke

Az Úr megátkoz eme sértésért!

Edward

Dugjátok az Towerbe ez papot!

Coventry püspöke

Úgy igaz![33] (Őrizetben el[34])

Edward

De eközben, Gaveston, máris menj,
S foglald el az javait és házát;
Gyere s kövess, magam vigyázatom,
Hogy meglegyen, s te biztonságban légy.

Gaveston

Minek egy papnak egy ilyen szép ház?
A szenteskedéshez cella illőbb.

Mind el.

2. szín

Westminsterben[35]. Egyik oldalról jön a két Mortimer, a másikról Warwick és Lancaster.

Warwick

Igaz, a püspök az Towerbe zárva,
S Gaveston kapta javait s személyét.

Lancaster

Mi? Rátelepednének az egyházra?
Gonosz király és átkozott Gaveston,
E föld, melyet beszennyez lábnyomuk,
Időtlen[36] síremlékük lesz, vagy enyém.

Ifjabb Mortimer

Csak őrizkedjen az a flancos franc[37],
Meghal, ha mellkasa nem kard-álló.

Mortimer

Nohát, miért bosszús Lancaster gróf?

Ifjabb Mortimer

Miért békételen warwicki Guy?

Lancaster

A gazember Gavestont gróffá tették.

Mortimer

Egy gróf!

Warwick

Az, s mellé főkamarás lett,
S titkár is, és a Man-sziget ura.

Mortimer

Ezt nem szenvedhetjük, s nem is fogjuk.

Ifjabb Mortimer

M'ért nem megyünk hadat toborzani?

Lancaster

"Cornwall uram"[38] – köszöntik mindenütt,
S az boldog ember, kit jó pillantásra
Méltat csupán, mert megsüvegelé.
ĺgy, kéz a kézben járnak az királlyal;
A testőrség őnagyságát szolgálja;
S az egész udvar néki hízeleg.

Warwick

A kírály vállán támaszkodva biccent,
És megvetőn néz vagy mosolyg ki-kire.

Mortimer

És senkit nem bosszant e szolga, hát?

Lancaster

Mind gyűlöli, de szólni egy se mer.

Ifjabb Mortimer

Ez hitványságukról tanúskodik,
Ha osztná nézetem minden nemes,
Kivágnánk őt királyunk szívéből,
S az udvarkapun lógna az paraszt,
Ki törtető gőg mérgétől püffedten,
Az ország és mindőnk bukása lesz.

Canterbury érseke[39] jön segédjével.

Warwick

Ehol jön Canterbury érseke.

Lancaster

Elégedetlen, látni arcáról.

Érsek

Először szent ruháit szaggaták,
Aztán kezet emelének rá, majd
Börtönbe veték, s javait elorzák.
A pápához vágtass ezen levéllel!

Segéd el.

Lancaster

Uram, a kírály ellen fegyvert fogsz?

Érsek

Nem én, de maga Isten áll fegyverben,
Midőn erőszakot tesznek egyházán.

Ifjabb Mortimer

Akkor velünk, a főurakkal tartsz,
Kiűzni vagy kivégezni Gavestont?

Érsek

Mi mást tennék, hiszen közelrül érint,
Coventry püspöksége az övé.

A királyné[40] jön.

Ifjabb Mortimer

Úrnőm, hová siet felséged így?

Királyné

A sötét erdöbe, jó Mortimer,
Búsan s reményvesztetten élni ott,
Mert nem törődik már velem uram,
Csak ama Gaveston szerelmén csüng.
Paskolja orcáit, s a nyakán lóg,
Arcába mosolyog s fülébe súg,
S jöttömre csak ráncolja homlokát,
Mintegy mondván, eredj ahova akarsz,
Lásd, nékem itt az én Gavestonom.

Mortimer

Nem furcsa-é, hogy így megigézték?

Ifjabb Mortimer

Térj vissza az udvarba, jó úrnőm;
Elűzzük az ravasz, csábító francot,
Vagy életünket vesztjük; ám előbb
Veszíti koronáját az király,
Mert erőnk s merszünk is van az boszúra.

Érsek

Kardot ne rántsatok még az királyra.

Lancaster

Nem, ám kirángatjuk Gavestont onnan.

Warwick

S ez el csak harccal érhető, vagy marad.

Királyné

Urak, hát akkor csak maradjon, mert,
Semhogy zendülés nyomja el uram,
Inkább tűrök búskomor életet,
S ő csak hadd vígadjék a kegyencével.

Érsek

E helyzetet enyhítendő, hadd szóljak.
Mi s többi tanácsosa gyűljünk össze,
S kiútasítását erősítsük meg
Közösen kézjegyünkkel s pecsétünkkel.

Lancaster

E döntésnek gáncsot vet az király.

Ifjabb Mortimer

Ugy ellene fordulnunk törvényes lesz.

Warwick

De mondd, hol légyen ez találkozó?

Érsek

Az Új templomnál[41].

Ifjabb Mortimer

Úgy megegyezénk.

Érsek

És addig is vendégeskedjetek
Odaát énnálam Lambeth[42]-ben mind.

Lancaster

Nohát, menjünk.

Ifjabb Mortimer

Úrnőm, isten veled.

Királyné

Viszlát, édes Mortimer, s kedvemért,
Uram ellen hadat ne toborozz.

Ifjabb Mortimer

A szó ha használ: nem; ha nem: muszáj.

Mind el.

3. szín

Gaveston és Kent jön.

Gaveston

Edmund, Lancaster órjás hercege,
Kinek több birtoka, mint egy segg bírhat,
A két debella Mortimer, s velük
Félelmetes warwicki Guy lovag,
Lambeth-be mentek, hát maradjanak ott.

Mindketten el.

4. szín

Jön Lancaster, Warwick, Pembroke[43], Mortimer, ifjabb Mortimer és Canterbury érseke segédjével.

Lancaster

Ehol Gaveston számüzetésének
Okmánya[44]; kérlek, írd alá neved.

Érsek

Ide a papírt! (Aláírja)

Lancaster

Gyorsan, jó uram,
Én is vágyom nevemet odaírni. (Aláírja)

Warwick

Én jobban vágyom őt kiűzve látni. (Aláírja)

Ifjabb Mortimer

A Mortimer név megrémíti az királyt, (Aláírja)
Ha le nem mond azon hitvány parasztról.

Edward király, Gaveston és Kent jön.

Edward

Mi, zavar, hogy Gaveston itt ül, tán?
Nekünk így tetszik, és ezért így lesz.

Lancaster

Jó, hogy magad mellé ültetted őt,
Másutt az új gróf nincs oly biztonságban.

Mortimer

Nemes születésű szenvedheti-é
E látványt? Quam male conveniunt[45];
Ni, az paraszt mily megvetően néz!

Pembroke

Oroszlán hízelegjen az hangyának?

Warwick

Alantas szolga, aki mint Phaethón[46],
A Napot kormányozná becsvágyón.

Ifjabb Mortimer

Közelg bukásuk, erejük kevés,
Elég az arcátlan kevélységből.

Edward

Fogjátok el az áruló Mortimert!

Mortimer

Fogjátok el az áruló Gavestont! (Megragadja)

Kent

Ily szolgálattal tartozol uradnak?

Warwick

Mi ismerjük kötelességünk jól,
Ismerje meg ő is nemeseit.

Edward

Hová vinnéd? Maradj, vagy végetek.

Mortimer

Nem vagyunk árulók, ne fenyegess!

Gaveston

Ne fenyegess, hanem fizess meg nékik!
Felséges úr, ha én király lennék…

Ifjabb Mortimer

Méghogy király, te gazember, ki úr
Is alig vagy születésed folytán?

Edward

Ha pór volna is, mert kegyemben áll,
Meghajlik néki legbüszkébbtek ís.

Lancaster

Uram, nem alázhatsz meg minket így,
Le az utálatos Gavestonnal hát!

Mortimer

S Kent grófjával, ki támogatja őt.

Kent és Gaveston testőrök védelmében el.

Edward

Sőt, emeljetek kezet kírálytokra,
Jöjj, Mortimer, ülj trónusomra te,
Warwick s Lancaster, hordjátok koronám!
Királlyal bántak így valaha ís?

Lancaster

Tanulj meg jobban uralkodni hát,
Az államon s mirajtunk.

Ifjabb Mortimer

Tettünkért
A szívünk vére áll jót.

Warwick

Azt hivéd,
Elszenvedhetjük ez újgazdag dölyföt?

Edward

Düh s bősz harag szavam elakasztják.

Érsek

Miért vagy ingerült? Türelmes légy,
S nézd, mi, tanácsosid, mit alkotánk.

Ifjabb Mortimer

Urak, legyünk elszántak, s vagy legyen
Meg akaratunk, vagy leljük halálunk.

Edward

Ezt támogassam, vakmerő urak?
Ezen sziget előbb sodródik el
Az óceánon messzi Indiába,
Mint elválnék édes Gavestontól.

Érsek

A pápai legátus[47] én vagyok,
Így mert hűséggel tartozol Rómának,
Kiűzetését írd alá, ahogy mi.

Ifjabb Mortimer

Ha visszaútasítaná, átkozd ki,
Úgy letétetjük s más királyt választunk.

Edward

Hát erről van szó, mégsem engedek,
Átkozz ki, fosszatok meg trónomtól,
S ha rosszabbat tudtok, tegyétek azt.

Lancaster

Uram, ne habozz, tedd meg üstöllést!

Érsek

A püspök meggyalázására emlékezz,
Vagy útasítsd ki azt, ki oka volt,
Vagy íziben feloldom ez urakat
Neked tett hűségesküjük alól.

Edward

(Félre) Jobb nem fenyegetnem, szépen kell szóljak,
S a pápai legátusnak engednem;
(Fenn) Uram, te légy az ország kancellárja,
Lancaster flottánk főparancsnoka,
Ifjú Mortimer s nagybátyja legyen gróf,
S te, Warwick, észak kormányzója légy,
S te Walesé; ám ha ez sem elég még,
Osszátok fel magatok közt egyenlőn
Sok kírályságra ez monarchiát,
S nekem maradjon egy zug vagy sarok,
Vigadni legkedvesb Gavestonommal.

Érsek

Nem másíthatja semmi szándokunk,
Magunk elszántuk.

Lancaster

Írd alá, gyerünk!

Ifjabb Mortimer

Kit egy világ utál, miért szeretnéd?

Edward

Mert jobban szeret az egész világnál;
Csakis durva s kegyetlen lelkü ember
Törhet Gavestonom bukására,
Ti, nemes származásuak, szánjátok.

Warwick

Te, fejedelmi származásu, rázd le,
Írjad alá, s távozzon az alantas
Szégyenszemre.

Mortimer

Sürgesd meg őt, uram.

Érsek

Kiűzésébe beleegyezel?

Edward

Látom, muszáj, hát beleegyezek,
De könnyeimmel írom tinta helyett. (Aláírja[48])

Ifjabb Mortimer

Kegyenceért eleped az király.

Edward

Kész, hullna bár le átkozott kezem.

Lancaster

Az utcákon kihirdettetem ezt.

Ifjabb Mortimer

Intézkedek, hogy nyomban útra keljen.

Érsek

Szivem megkönnyebbült.

Warwick

Enyém szintúgy.

Pembroke

Ez a köznépnek örömhír leend.

Mortimer

Az vagy sem, itt már nem marad tovább.

Nemesek el.

Edward

Elűzni hogy sietnek, kit szeretek,
De nem moccannának javamra ám;
Egy papnak egy király vajon miért
Alattvalója? Ezért, büszke Róma,
Ki ily fejedelmi pojácákat szülsz,
Babonás gyertyáid lángjával, melytől
Világlanak istentelen templomid,
Felgyújtom házaid, s pápai tornyid
Földet csókolni kényszerítem, leölt
Papokkal felduzzasztom a Tiberist[49]
S sírkőveikkel emelem gátját;
Trónomra mondom, oly nemes nem élhet,
Ki az egyházat támogatja így.

Gaveston jön.

Gaveston

Hallám, amit suttognak mindenütt,
Kiútasítottak, s menekülnöm kell.

Edward

Igaz, Gaveston, lenne bár hamis,
A pápai legátus akará,
S menned kell, vagy megfosztnak trónomtól,
De én uralgni fogok, hogy bosszuljak,
S ezért, édes barát, türelmes légy,
Élj bárhol, küldök aranyat eleget;
Nem tart soká, s ha mégis, én jövök
Hozzád, szerelmem nem múlik soha.

Gaveston

Pokoli búvá változtak reményim.

Edward

Ne szaggasd szúró szókkal szívemet,
Te ez országbul, én magambul űzeték ki.[50]

Gaveston

Elhagyni e helyet, nem ez szomorít,
Hanem elhagyni téged, kínek kegyes
Pillantása egyetlen áldásom csak,
Mert másutt boldogságot nem lelek.

Edward

S nyomorult lelkem az kínozza csak,
Hogy akarom vagy sem, távoznod kell;
Legyél nevemben Írhon kormányzója,[51]
S ott várd ki, míg hazahív majd a jósors.
Vidd képem, s hadd viseljem én tiéd, (Képet cserélnek)
Ó, bárcsak itt tarthatnálak, hol ezt,
Boldog lennék, de most legnyomorultabb.

Gaveston

Ilyenkor szánalomra mélto még
Egy király is.

Edward

Ne menj, elrejtelek.

Gaveston

Rám lelnek, s az csak még szomorúbb lesz.

Edward

Beszéd s kedves szó bánatot mélyít,
Ezért váljunk el néma öleléssel.
Várj még, Gaveston, nem hagyhatlak el így.

Gaveston

Minden pillantás egy könnycseppet ejt,
Szerelmem, mennem kell, ne újítsd búm.

Edward

Kevés időnk maradt, ezért engedd,
Hogy addig is kedvemre nézzelek,
De jöjj most, elkisérlek útadon.

Gaveston

A főurak rosszallani fogják.

Edward

Nem érdekel haragjuk, jöjj, menjünk,
Bár úgy térhetnénk vissza, mint megyünk.

A királyné jön.

Királyné

Az én király uram hová megyen?

Edward

Ne hízelgj, tűnj el, francia lotyó!

Királyné

Kinek hizelegnék, ha nem férjemnek?

Gaveston

Mortimernek, kivel, nem jó királyné…
De elég, rád bizom a többit, úram.

Királyné

Ezt mondva, Gaveston, rágalmazol,
Nem elég, hogy megrontod úramat,
S szertelenséginek kerítöje vagy,
De tisztességem így kétségbe vonod?

Gaveston

Nem úgy értém, bocsásson meg kegyed.

Edward

E Mortimerrel túlontúl jóban vagy,
S száműzve Gaveston miattad lett.
Kivánom, hogy békítsd meg az urakat,
Vagy én sosem békélek meg veled.

Királyné

Nem áll hatalmamban, felség, tudod jól.

Edward

El hát akkor, ne érints! Jöjj, Gaveston.

Királyné

Lator, te vagy, ki úramtól megfoszt.

Gaveston

Úrnőm, te vagy, ki úramtól megfoszt.

Edward

Ne szólj hozzá, csak hadd emésztődjék.

Királyné

Uram, mivel szolgáltam rá e szókra?
Lásd a könyűket, amit Izabell ejt,
Lásd szűm, mi sóhajimba megszakad,
S ég látja, te mily drága vagy nekem.

Edward

S ég látja, te mily drága vagy nekem.
Ríj ott, mert míg Gaveston számüzését
Nem vonják vissza, ne kerülj elém.

Edward király és Gaveston el.

Királyné

Szerencsétlen, nyomorult kírályné!
Bár változtatta volna át alakom
Bájos Kirké[52], midőn behajózék,
Elhagyván édes Frankhont, vagy frigyemkor
Hümén[53] pohara méreggel lőn telve,
Vagy az nászágyon ölelő karok
Fojtottak volna meg, hogy meg ne érjem,
Amint király uram így elhagy engem;
Mint őrjöngő Juno[54], Földet megtöltöm
Sikolyim s sóhajim szörnyű hangjával,
Mert nem szerette Ganümédészt[55] úgy Zeusz[56],
Mint ő az átkozott Gavestonját.
De ez csak feltüzelné még dühét,
Esengnem kell, szépen szólnom hozzá,
S módot lelnem Gavestont visszahívni;
De úgyis őt imádja majd örökké,
S igy én örökre nyomorult leszek.

Lancaster, Warwick, Pembroke és a két Mortimer jön.

Lancaster

Nicsak, Frankhon királyának leánya
Kezeit tördeli s mellét veri.

Warwick

A kírály, félek, rosszul bánt vele.

Pembroke

Kemény a szív, mi ily szentet megbánt.

Ifjabb Mortimer

Tudom, hogy ama Gaveston miatt sír.

Mortimer

Miért? Elment.

Ifjabb Mortimer

Úrnőm, hogy van kegyed?

Királyné

A kírály gyűlölete előtört,
S bevallá, Mortimer, hogy nem szeret.

Ifjabb Mortimer

Te se szeresd hát őt tovább, úrnőm.

Királyné

Inkább halok ezer halált! És mégis,
Hiába szeretek, mert ő sosem fog.

Lancaster

Nem félj, úrnőm, most, hogy kegyence elment,
Elmúlik léha kedve egyhamar.

Királyné

Sohasem, Lancaster! Parancsba adta,