Titania McGrath

Woke

Kalauz a társadalmi igazságossághoz

Budapest, 2023

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Titania McGrath: Woke

First published in Great Britain in 2019 by Constable

Copyright © Titania McGrath, 2019

Hungarian translation © Ketipisz Sztavrosz

© Századvég Kiadó, 2023

Fordította: Ketipisz Sztavrosz

A verseket fordította: Borókay Sámuel

A fordítást az eredetivel egybevetette: Ell Alexandra

Felelős kiadó: Molnár Attila Károly

Szerkesztő: Ell Alexandra

Olvasószerkesztő: Ell Alexandra

Borítóterv: Albert Anna

Tipográfia és tördelés: Fodor Gábor

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6436-17-7

Tartalom

Bevezető

Harcom

Bassza meg a patriarchátus

A tények rémuralma

Én, az áldozat

Hogyan bökjünk

Az emberi állapot

Kapd be a hashtagem

A fehér halál

Az én kultúrám nem a te kibaszott báli ruhád

Kulturális kisajátítás

A fehérség átka

Az én mérges vaginám

Miért nem beszélek férfiakkal soha többé a feminizmusról

Ökoszexualitás

A brexit és a negyedik birodalom felemelkedése

Egy kisfiú brexitje

2016. június 23.

Brexit: egy haiku

Pussy Power

Matrimónium

Egy interszekcionális szocialista utópia felé

Óda egy hajléktalanhoz

Meghan

Nő vagyok

Halott tündérek és elülső lyukak

Iszlamofeminizmus

A Földet tilos benépesíteni

Toxikus maszkulinitás

Menstruátorok

Egy vegán siralma

Szólásbadarság

Androkauszt

Fogaskerék-fasiszták

Komédia

Anya

Titania McGrath vagyok

Konklúzió

Csakis a gyötrelem, áldozat és harcias erőfeszítés által vívható ki a szabadság

Nelson Mandela[1]

Mosolynak látod, de valójában sikoly.

Bet Lynch[2]

Költészetem nem megalkuvó.

Ösztöneim mélyek.

Nem tisztelem az erősek hatalmát.

Imádnak az elnyomottak.

Én vagyok az igazság.

Én vagyok Titania McGrath.

Titania McGrath

Bevezető

Isten egy fekete leszbikus zsidó.

Derek Jarman[3]

Woke-nak születtem. Woke-ságom velem született. Szétáramlik bennem, mint egy mágikus elixír, hogy lelkem éber legyen, harcra kész. Én vagyok korunk Szent Johannája: hajthatatlan, fiatal, igazságszerető, és folyékonyan beszélek franciául.

Az idegenek gyakran észreveszik a társadalmi igazságosság iránti elkötelezettségemet. Titania – mondják – most találkozunk először, de máris látom rajtad, hogy olyan valaki vagy, akinek a puszta létezése is a bátorság és igazság erényének megtestesülése. Igen, ez szinte mindennapos tapasztalatom.

Hadd mutatkozzam be. Nevem Titania Gethsemane McGrath. Radikális interszekcionalista feminista költőnő vagyok, aki elkötelezett a feminizmus, a társadalmi igazságosság és a fegyveres békés tiltakozás mellett.

Az elmúlt néhány év során a slamköltészet terén jelentős szakmai teljesítményeket értem el. Bizonyára közületek sokan nem tudjátok, mi az a slam. Nos, olyasmi, mint a hagyományos költészet, csak több benne a szünet. És rendszerint laktózmentes büfé van a végén.

Sokszor lépek fel művészeti fesztiválokon, szekularizált templomokban és leszbikus-spirituális táborokban. Írtam több mint ötezer verset, egy válogatás belőlük ebben a kötetben is olvasható. Különösen kedvelem a Hogyan bökjünk pásztort című költeményemet. Ezt nagybátyámnak, Asbjørnnak dedikáltam, az egyetlen férfinak, akit valaha is szerettem. Nyugodjon békében, ha meghal.

Vannak pillanatok, amikor szinte beleborzongok, milyen tehetséges is vagyok. Néha, amikor a saját munkáimat olvasom, nem tudok más következtetésre jutni, mint hogy én vagyok korunk legemlítésreméltóbb művésze. Megvan bennem az a különleges képesség, hogy nyelvi szikével kivágjam a nyugati kultúra rákját, a bigottságot.

Az Y generáció tagjaként az online aktivizmus nekem alap. Egyedül én tudom megmutatni neked, kedves olvasó, hogy mi is az a „woke-ság”. Hogy nyersen fogalmazzak: sokkal jobb ember vagyok nálad.

És ebben nincs semmi arrogancia. Ennyire tehetségesnek lenni inkább átok, semmint kiváltság. Bárcsak középszerű lennék, mint mindenki más!

A társadalmi igazságosságért vívott ádáz küzdelmet túl sokáig vívták középosztálybeli hipszterek. Tudod nagyon jól, kikre gondolok: azok, akik a Starbucksban szürcsölik az etióp biokávét, szóját esznek hús helyett, és azt hiszik, a szakállolaj jó befektetés. Woke-nak lenni sokkal könnyebb, mint azt gondolná az ember. Bárki lehet aktivista. Egyszerűen hozzáadva egy szivárványos zászlót a Facebook profilodhoz, vagy megszégyenítve egy idősebbet, aki nem tudja mi az a „nem-bináris”, jobb hellyé teheted a világot. Valóban, a közösségi média arra való, hogy a világnak megmutasd, mennyire erényes vagy, mindenféle erőfeszítés nélkül.

A hozzám hasonló aktivisták tömegei az új kultúrharcosok. Kiszimatoljuk az előítéletességet, az igazság vérebjeiként tépjük-marjuk az igazságtalanságot. Hogy csak egy példát mondjak: a „náci” kifejezést sikerült annyira kitágítanunk, hogy bárkire használható: legyen szó olyanról, aki a brexitre szavazott, vagy akár csak eszébe jutott, hogy a konzervatívokra szavazzon, vagy nem veszi halál komolyan mindazt, amit a Guardianben[4] leírnak. A haladás ügye számára ez óriási győzelem. Sokat fejlődtünk, de még nagyon messzire kell eljutnunk. Immáron sokkal több náci él Angliában, mint az 1930-as évekbeli Németországban. Ez kétségtelen tény. Emiatt a Woke – Kalauz a társadalmi igazságossághoz nemcsak időszerű, hanem egyenesen kötelező olvasmány.

Egy férfi nem tudott volna egy ilyen könyvet megírni. A férfiak számára eleve elérhetetlen a woke-ság csúcsfoka, alapvető toxikus maszkulinitásuk miatt. Félnek a jóni hatalmától, a menstruációs áram ősi erejétől. A nők égi istennők, a szent holdboszorkány-nővér húgai.

Igazmondó vagyok, a patriarchátus felszámolója, félelemmentes metafizikus. Tökön rúgom az igazság ellenségeit. Az igazságosságért duzzadó, részvéttel teli emlőim aktivisták újabb nemzedékeit táplálják.

Ha ezt olvasod, bizonyára képtelen voltál eddig lépést tartani a modern trendekkel. Hát most itt vagyok, hogy a társadalmi igazságosság mozgalmak aknamezőin átsegítselek, átformálhassalak önmagad egy rokonszenvesebb változatává. Képzelj el engem fazekasként a műhelyében, önmagadat pedig formátlan agyagdarabként.

Ha akarod, formálni tudom sorsodat.

Harcom

Csajszi, bocsáss meg, de ne felejts, fel a fejjel!

Tupac Shakur[5]

Woke-nak születtem, de az a világ, amelybe beleszülettem, minden, csak nem woke. Egy woke-talan világ, amely rászorul az igazságosságra. Ezért voltam mindig is ennyire elképesztően radikális. Első tettem csecsemőként az volt, hogy lepisiltem a szülészt. Egyáltalán nem sírtam, ami riadalmat keltett. A nővér megütögetett. De én hajthatatlan maradtam.

Két ügyvéd egyetlen gyermeke vagyok. Korán rájöttem arra, hogy a magániskolai oktatás, valamint az egzotikus helyszíneken töltött családi nyaralások csupán arra voltak hivatva, hogy elfedjék előlem a saját elnyomatottságomat.

Gyermekéveim tele voltak pszichés traumákkal, ami aligha meglepő, egy ilyen társadalomban, mint a miénk. Egy heteronormatív patriarchális fehér felsőbbrendűségen alapuló társadalomban élni stresszes dolog, és bárkinek a pszichéjét megterhelné, kiváltképpen egy feminista óvodásét, aki képtelen csendben egy helyben ülni.

Hat hónapos koromig szoptattak. Anyám hogy nem jött rá, hogy született vegán vagyok? Érdekelte egyáltalán, mi vagyok? Bárhogy is nézzük, ez bizony bántalmazás volt.

Mielőtt a gyermekágyból kimásztam volna, már vagdostam magam a pelenkatűvel. Négyéves koromra már anorexiás voltam és krónikus zabáló. Amikor ez a két pszichés tünetegyüttes egyszerre jelentkezik, nehéz felismerni, mert az áldozat következetesen a külvilág által „normálisnak” ítélt mennyiségű ételt fogyaszt.

De a felszín alatt véreztem. A bensőm szó szerint tele volt vérrel.

Amikor beiratkoztam a helyi óvodába, genderqueerként azonosítottam magam. Ösztönösen tudtam, hogy ellen kell állnom annak, amit Laurie Penny[6] „a heteroszexualitás katasztrófájaként” írt le. Fényévekkel előrébb voltam kortársaimnál, ekkoriban ugyanis még nem is létezett a „genderqueer” fogalma. A tanárok még csak nem is hallottak a gendersemleges WC-ről. Követeléseimet merő értetlenség fogadta. Aligha lehet csodálkozni azon, hogy aztán a poszttraumás stressz súlyos esetével diagnosztizáltam önmagamat.

Mindig is szerettem játszani a nyelvvel. Emlékszem az óvodai ebédekre, amikor betűtésztából raktam ki a „vulva” szó különböző kreatív szinonimáit. Már ötéves koromban is igyekeztem a fennálló társadalmi előítéleteket demisztifikálni, különösen a női nemi szervet illetően.

Ahogy idősödtem, minden tantárgyban remekeltem – a biológia, fizika, kémia, közgazdaságtan, történelem, vallástudomány, számítástechnika és matematika kivételével. Hamar ráébredtem arra, hogy ez nem az én hibám, hanem ezek a területek patriarchális konstrukciók, melyek fenntartják a fehér kiváltságokat. Kamasz énem intuitívan bizalmatlan volt; rossz jegyeim kétségkívül a tudat alatti önszabotázs bátor tettei voltak.

Ahogy Rochelle Gutiérrez, az Illinois-i Egyetem professzora kiemeli, „számos módon a matematika maga is a fehéreket szolgálja”.[7] Valóban, a Ku Klux Klan egykor ismert volt arról, hogy pluszjeleket égetett, hogy megfélemlítse áldozatait.

Arról nem is beszélve, hogy Püthagorasz gyermekeket ujjazott.

Már iskolás voltam, amikor esztéta hajlamaimat elkezdtem felszínre hozni. Poétikai tehetségem első céltáblájává az iskola vált. Egy ciszheteró irodalomtanár, Gourlay úr, megpróbálta nekünk Wordsworth egyik szonettjét megtanítani. Talán egy hídról vagy valamiről szólt. Minden, ami benne volt – az erőltetett rímek, a rossz helyesírás (mi a fasz a „reája”?), a rajta átsütő hímsovinizmus – hányingert keltett bennem az undortól. Az érettségin, a dráma vizsgámon ezért egy improvizált jelenetet mutattam be, amelynek a keretében rászartam egy Wordsworth összesre. Ez tönkretette az esélyeimet, hogy az iskola diákképviselője legyek, de teljes mértékben megérte.

Felsőoktatási éveim átlagosnak mondhatók. Modern nyelveket tanultam Oxfordban, majd ottragadtam egy gendertanulmányok mesterképzésen. Végül egy úttörő disszertációt írtam, a technopaganizmusról és a ciszmaszkulin jövőre vonatkozó kilátások romboló hatásairól. Ez az a fajta diploma, ami felkészít az életre a való világban.

Csak az egyetemen alkottam meg első valódi költői mesterművemet: Kasztrálj minden fehér férfit! címmel. Annyira radikális és erőteljes volt, hogy a hallgatók lapja le sem közölte. A szerkesztő azon indoka, hogy „ez egyszerűen nem túl jó” nyilvánvalóan csupán kifogás volt, hogy ne kelljen bevállalniuk azokat a vitákat, amelyeket kiváltott volna. Az elutasítást az intézményes nőgyűlölet bizonyítékaként értelmeztem. Tiltakozásként előadtam egy performanszt, amelynek a keretében a főutcán ordítottam el újra és újra a versemet, saját menstruációs véremmel bekenve önmagamat és döglött gilisztákat dobálva a járókelőkre.

Azóta is fáradhatatlanul dolgozom, hogy megalkossam a leghatásosabb és leghatékonyabb másként gondolkodó írást, amelyet az emberiség valaha is ismert. A szavak igenis képesek megváltoztatni a világot. Amikor a queer aktivisták kisajátították a „gay” szót a hagyományos „vidám” jelentéséből,[8] akkor elérték céljukat, egyszerre növelni a melegséget és csökkenteni a vidámságot. Ilyen a nyelv hatalma.

Nem verseket írok, hanem az igazság zsigerelőkéseit.

Jelenleg egyik londoni ingatlanomban élek, egy három hálószobás ikerházban, Kensingtonban.[9] A háztartási helyiség nem túl tágas, de hétköznapi küzdelmeim táplálják zsenialitásomat. A balszerencséből táplálkozom, megemésztem, majd visszahányom az éterbe, mint egy gyönyörű kaliedoszkópikus záport.

Küldetésemmé tettem, hogy jobbá tegyem a világot, olyan dicső elődök nyomdokait követve, mint Emmeline Pankhurst,[10] Rosa Parks,[11] és az a fickó, aki Mr. Sulut játszotta a Star Trekben.[12] Imádom a „woke” szót, mert a társadalmunk egy szunnyadó szörnyeteg, amely túlságosan hosszú ideje alszik a kóma csapdájában. Ideje felébreszteni. És itt jövök én a képbe. Én vagyok az a rettenthetetlen, aki a szörnyet felébreszti. Olvass tovább, és iránymutatásommal felismerheted a benned lakozó woke-ságot.

Bassza meg a patriarchátus[13]

Amikor egy nő orgazmust él át egy férfival, csak a patriarchális rendszerrel kollaborál, a saját elnyomását erotizálva.

Sheila Jeffreys[14]

Minden fiatal lány számára van egy életbölcsességem. Nem számít, mit csinálsz, nem számít, mit érsz el az életben, mindig is a patriarchátus áldozata leszel. Ennek a megértése a kulcs ahhoz, hogy erőt meríts.

Az idő kezdete óta, sőt még annál is régebben, a nők a patriarchátus súlya alatt sínylődtek. A női nem története olyan, mint a gömböcfutó bogár, amely egy ló heregolyójával a hátán próbál átkelni a Szerengetin.[15] Igen, a Nyugaton élő nők szavazhatnak, karriert építhetnek, és sorolhatnám azokat a közhelyeket, amelyeket a férfiak olyan szívesen szajkóznak. Mindazonáltal a szomorú igazság, hogy a társadalmunkban a nők ma elnyomottabbak, mint valaha. A szabadság illúziója teszi elnyomásunkat még gyilkosabbá. Az a tény, hogy a nők azt hiszik, élvezik az életet, igazolja az álláspontomat.

A női felszabadítás illúzió. Ahogy elérnénk, elpárolog. Soha ne engedd meg egy férfinak, hogy azt mondja neked: nem vagy áldozat! Egy csatornában alvó alultáplált hajléktalan férfi alapvetően privilegizáltabb a brit királynőnél.

Szerencsére, én és a hozzám hasonló bátor, önzetlen aktivisták – mint Laura Bates,[16] Emma Watson[17] és Caroline Criado-Perez[18] – fáradhatatlanul küzdenek, hogy régóta hiányzó ösztrogént fecskendezzenek ebbe a haldokló rendszerbe. Valódi rokonságot érzek az elnyomottak bátor védelmezőivel. Először is, vannak közös barátaink, főleg az állami iskolai vitakörök vagy a hokibajnokságok révén a régi időkből. Továbbá, a keresztszüleim egy svájci üdülőhelyen töltötték a nyarakat, ahol a Criado-Perez család is gyakran megfordult, így gyakorlatilag rokonok vagyunk.

A harc elég demotiváló tud lenni, ahogy Laurie Penny[19] megfogalmazta a Ribancdoktrína[20] című tanulságos kötetében, „évek óta harcolok, elcseszett iskoláslány korom óta, egy olyan világért, ahol a nők emberi lényként vannak kezelve, és néha úgy tűnik, mintha semmi sem változott volna”. Mint ha semmi hatása nem lett volna a munkájának.

A „woman” szó az óangol „nőnemű ember” szóból származik, míg a „man” egyszerűen „embert” jelent. Nyelvészetileg ez azt jelenti, hogy a nők eltérnek a normától. Hogy ezt kiigazítsam, a néha a férfiakat „nőtelen”-nek, a fiúkat „lánytalanok”-nak nevezem. Hasonlóképpen gyakran hivatkozom heteroszexuális emberekre „melegtelenként”, hogy ők is megértsék, milyen érzés másnak lenni.

Személy szerint semmi türelmem a ciszheterókhoz.[21] Számomra az ideális férfi az, akit a néhai nagyszerű feminista, Andrea Dworkin[22] szavaival: véres péppé vertek, a szájában egy magassarkú cipővel, mint disznó szájában az alma. Dworkin egészen zseniális filozófus volt, a legszínvonalasabb feminista gondolkodás 20. századi művelője, és az antipornó-mozgalom élharcosa. És mindezt a vonzerő teljes hiányával és ocsmány arccal sikerült elérnie. Igazi példakép.

Legközelebb, amikor egy hím közelében vagy, figyeld meg alaposan a viselkedését! Minden cselekedete fallikus. Rendíthetetlenül áll és egyenesen, mindig törekedve, hogy domináljon. Egyik helyről a másikra lépked, előre és kifelé tolva lábait, mint ha közösülés után sóvárogna. Csak úgy lövi ki magából a szavakat, akárcsak az ondóját erőszakosan kilövellő fallosz. Ha a férfiakról van szó, minden gesztus, minden szó, minden gondolat a szexuális agresszió megnyilvánulása.

Egyes olvasók felvethetik, hogy de hát én ismerek imádnivaló férfiakat, akik tisztelettudók, elbűvölőek, és álmukban sem gondolnak arra, hogy felbosszantsanak egy nőt. Hadd fojtsam el csírájában ezt a tévhitet. Nem, nem ismersz. Ha elhiszed azt, hogy bármelyik férfi az életedben egy kellemes emberi lény, akkor ez csak annak mértékét mutatja, hogy mennyire megtévesztettek.

Ez még a tulajdon apádra is vonatkozik, ha vagy olyan szerencsétlen, hogy van apád. Nyíltan elismerem, hogy az egyik szülőm férfi, de távolságot tartok tőle. Olykor látom őt családi temetéseken, vagy amikor Tatlert[23] olvasok, miközben a mosást elvégzi a taki nénim. De őszintén szólva, a DNS-en és egy szerény vagyonbiztosítási alapon kívül sokat nem köszönhetek az apámnak.

A férfiak eredendően arra vannak nevelve, hogy a nők vágyait figyelmen kívül hagyják. Ha jobban belegondolunk, ez a folyamat már jóval korábban elindul. Minden férfi az anyjában kezdi az életét. Szó szerint benne vannak egy nőben, annak szóbeli beleegyezése nélkül. Nem fogalmazhatok elég világosan Az első dolog, amit az élete kezdetén egy férfi tesz, az, hogy megerőszakolja a saját anyját.

A nőként létezés kérdése egy velejéig patriarchális világban egyike azoknak, amelyekkel egy igazán woke elmének foglalkoznia kell. Kissé paradoxon is. Nincs kétségem afelől, hogy eredendően felsőbbrendűbb vagyok a férfiaknál, ennek ellenére mégis elnyomottnak érzem magam.

A patriarchátus eltörléséhez mindannyiunknak együtt kell dolgoznunk, hogy megszabaduljunk a nemi sztereotípiáktól. 2018 augusztusában Ann Millington, a kenti tűzoltóság vezérigazgatója, a Fireman Sam gyermeksorozat[24] ügyében szólalt fel, és azt javasolta, nevezzék át Firefighter Sammé a karaktert a szolgálatokon belüli nagyobb sokszínűség ösztönzése érdekében.[25] Millingtonnak teljes mértékben igaza van. Az egyetlen ok, amiért a nők nem mennek tűzoltónak, az az, hogy nincsenek stop-motion animációs példaképeik.

Őszintén, ha értem jönne egy férfi tűzoltó, hogy megmentsen egy égő épületből, azt mondanám neki, hogy baszódjon meg.

A patriarchátus ősi. Bolygónk nagyjából négy és fél milliárd éve létezik, ami azt jelenti, hogy négy és fél milliárd éve létezik férfi zsarnokság. Amire igazán szükségünk van, az a kárpótlások kiterjedt rendszere. Az optimális megoldás az lenne, ha egyszerűen megfordítanánk a jelenlegi társadalmi rendet. A nőket legalább kétszer annyira kellene megfizetni, mint a férfiakat, hogy kárpótolják őket a történelem igazságtalanságaiért.

Ezen kívül szeretném, hogy a nők töltsék be az összes jelentős befolyással bíró pozíciót: a médiában, az igazságszolgáltatásban, a művészetekben és a politikában. Nem elegek nekünk a női miniszterelnökök, női skót elsőminiszterek,[26] vagy államfők. Ezek jelképes kinevezések, amelyeknek az a célja, hogy az egyenlőség látszatát keltsék. Ez egy trükk.

Hatalmon lévő nők ritkán hibáznak. Margaret Thatcher[27] nem számít, mivel ő csak szigorúan biológiai értelemben volt nő.

Gondoljunk bele. Ha Tony Blair nő lett volna, soha nem léptünk volna be egy katasztrofális törvénytelen háborúba a Közel-Keleten. És ráadásul Cherie Blair[28] kiváló leszbikus példakép lehetett volna.

Amikor a nőket többre értékelik, mint a férfiakat, akkor és csakis akkor érjük el az igazi egyenlőséget.

Én, az áldozat

Lelkem az álló falloszodon, megfeszítve lóg

Te vagy az a papírvágás, mely véresen mosolyog

Egy megtört árva hátán, frissen.

Betakarva fekszik egy őrült malac,

Belevisítva a felsebzett idő szakadékába.

Tetemem hever, az árulás kapujában.

Pandóra szelencéje tele van méreggel.

Étkeztél a zsírban gazdag falataimon,

Mint egy ravasz kobold, hatalomittasan.

Vagy kínai bérgyilkosként, nagy kezekkel.

De én egy nő vagyok.

Emelkedem, a feddhetetlenség parókás varangyaként,

Isten nyitott ágyékára köpve matriarchális ágyúgolyókat.

Adok nektek új eledelt, Sátán büféjéből.

Az én bosszúm gluténmentes.

[1] A dél-afrikai polgárjogi mozgalom, az Afrikai Nemzeti Kongresszus (African National Congress) baloldali, fekete nacionalista párt politikusa. A rendszerváltás utáni Dél-Afrika első elnöke, 1994 és 1999 között – a szerk.

[2] Fiktív karakter, a Coronation Street című brit tévés szappanoperából – a szerk.

[3] Brit filmrendező, melegjogi aktivista, az LMBT mozgalom kulturális ikonja. 1994-ben hunyt el – a szerk.

[4] Az Egyesült Királyság erősen baloldali napilapja – a szerk.

[5] Afroamerikai radikális rap zenész. Minden idők egyik leghíresebb rappere. Tragikus hirtelenséggel hunyt el, egy lövöldözés következtében – a szerk.

[6] Brit feminista újságíró és közíró – a szerk.

[7] Lásd Toni Airaksinen cikkét Prof: Algebra, geometry perpetuate white privilege https://www.campusreform.org/?ID=10005 – a szerk.

[8] Az angol gay szó eredetileg nem a meleget (homoszexuálist) jelentette, hanem örömteli, vidám jelentéssel bírt – a szerk.

[9] Kensington London egyik elegáns belvárosi kerülete – a szerk.

[10] Feminista, a nőjogi mozgalom egyik első képviselője és mártírja – a szerk.

[11] Amerikai polgárjogi aktivista. A Montgomery-i buszbojkottban játszott kulcsszerepet – a szerk.

[12] Mr. Sulu a Star Trek című sorozat egyik főszereplője. George Takei, a karaktert alakító színész nyíltan meleg politikai aktivista, de magát a karaktert egy 2016-os mozis feldolgozás alkotói (Star Trek: Mindenen túl) melegként is ábrázolják. Ezt Takei is kritizálta, szerinte a karakter egyáltalán nem meleg – a szerk.

[13] Férfiuralom – a szerk.

[14] Ausztrál politikatudós, leszbikus feminista kutató, militáns TERF. A transzszexualitást „öncsonkításként” jellemezte – a szerk.

[15] Régió Afrikában, egy többnyire füves szavanna, amely Tanzánia északi részén, a Viktória-tótól keletre fekszik – a szerk.

[16] Brit feminista aktivista – a szerk.

[17] Színésznő. Markánsan feminista és woke állásfoglalásairól (is) ismert – a szerk.

[18] Brit feminista újságíró, aktivista, közíró – a szerk.

[19] Brit újságíró, saját bevallása alapján genderqueer, pánszexuális és poliamoriában élő aktivista – a szerk.

[20] Eredetiben Bitch Doctrine, 2017-ben megjelent önéletrajzi kötet. (A szerző 1986-ban született.) – a szerk.

[21] Ciszheteró az, aki a születésekori nemével azonosul, és heteroszexuális – a szerk.

[22] Amerikai feminista filozófus. Ronald Dworkin jogfilozófus felesége – a szerk.

[23] Nagymúltú brit divat- és életstílusmagazin – a szerk.

[24] Magyarul Sam, a tűzoltó néven futó gyermeksorozat, többek között az M2 csatorna is sugározta. Eredetileg 1987-ben indult, a magyar változat 2006 óta látható – a szerk.

[25] https://www.dailymail.co.uk/femail/article-6093855/Kent-fire-chief-supports-calls-Fireman-Sam-renamed-Firefighter-Sam.html – a szerk.

[26] Nicola Sturgeon Skócia első minisztere és pártjának első embere 2014 óta – a szerk.

[27] Brit konzervatív politikus, az Egyesült Királyság miniszterelnöke 1979 és 1990 között – a szerk.

[28] Tony Blair brit miniszterelnök (1997–2007) felesége – a szerk.