AMTAK E-KÖNYVEK

Oscar WILDE

Firenzei tragédia

(Fordította: Kosztolányi Dezső)

AMTAK Bt, 2023

Cop. AMTAK Bt, 2023

Sorozatszerkesztő: Varsányi József

Grafikai tervező: Vári Gabriella

ISBN 978-615-6632-27-2

Kiadó: AMTAK Bt, 2040 Budaörs, Semmelweis u. 6/B

+36 20 218 6762 amtakbt@gmail.com www.amtak.hu

Látogasson el megújult honlapunkra, ahol rengeteg új kiadvány várja nagy árkedvezményekkel!

Próbálja ki pendrive-könyveinket is! Minek rakná tele lakását zsúfolt könyvespolcokkal, ha egy albumban elfér egy teljes könyvszekrény anyaga? Bármikor elővehető, könnyen kezelhető, és nem foglalja a tárhelyét sem. Kiadónktól rendelve egységesen 2.500 Ft/db, amin elfér akár sokezer oldal, és az ár tartalmazza a postaköltséget is. USB csatlakozóval laptopról olvasható vagy USB-OTG-kábellel telefonról is.

Készült: AMTAK Bt, Budaörs

OSCAR WILDE

FIRENZEI TRAGÉDIA

FORDÍTOTTA
KOSZTOLÁNYI DEZSŐ

SZEMÉLYEK:

GUIDO BARDI, firenzei herceg.
SIMONE, kalmár.
BIANCA, felesége.
MÁRIA, komorna.

Történik Firenzében, a tizenhatodik század elején.

(Szín: erkélyes, vagy oszlopos, régi firenzei ház kárpitozott, emeleti szobája. Az asztal egyszerű vacsorára van terítve. Rokka, guzsaly stb. Szekrények, székek, zsámolyok.)

(A függöny felgördültekor belép Bianca, vele komornája, Mária.)

MÁRIA.
Ha mondom, ez az úrfi Guido Bardi.
Valódi kedves úr, a vére kék.

BIANCA.
De hol beszéltél véle?

MÁRIA.
Hát amott,
A palotában, a pingált teremben. -
Csupa mezitlen asszony a falon. -
Más elpirulna, vagy nevetne rajta;
Ő fel se vette ezt, mivelhogy úr.

BIANCA.
De hogy tudod, hogy ez nem a lakáj volt,
Vagy a komornyik?

MÁRIA.
Hát hogy tudom, hogy Isten él az égben?
Az angyaloknak is van ám uruk.
Mindenki görnyedt, hajbókolt előtte,
Horzsolva a márványt, lekapva cifra,
Tollas süvegjét. Foghegyről beszélt csak
És úgy tekintett rám, akár azokra,
Kiket először látunk és utolszor:
"Menj asszonyodhoz, vidd el ezt az erszényt;
Ötvenezer forint van benne. Annyi?
Számláld meg. Ezzel megveszem kegyét."

BIANCA.
Ötvenezer forint volt benne, annyi?

MÁRIA.
Csak azt tudom, hogy mind nehéz arany volt.

BIANCA.
Igen, ez ő; másnak nincs ennyi pénze.

MÁRIA.
Ha mondom, ő volt, Guido, Guido Bardi.

BIANCA.
S te mit beszéltél?

MÁRIA.
Én? Csak azt, hogy úrnőm
Aranyra nem tekint, erszényt sosem nyit,
És pénzt nem olvas. Erre vallatott.
Mit kérdezel felőle. Hát, hogy ifjú.
Csinos-e az úr? Milyen zekét hord?
Milyen a lánca, hogy feszül a nadrág
A combjain? Hódolva meghajoltam...

BIANCA.
És mit felelt rá?

MÁRIA.
Meghajoltam s ő szólt:
Van széptevője keshedt férje mellett,
Vagy - boldog Isten - őt imádja tán,
Csak őt?

BIANCA.
S te?

MÁRIA.
Meghajoltam újra s szóltam:
Nem őt szereti, hercegem, de mást sem.
Te dús vagy s tisztességes. Ő nem ily dús,
De tisztességes...

BIANCA.
Jaj, bolond, bolond,
Nem kértelek meg, hogy ilyet kotyogj.

MÁRIA.
Egy szót se mondtam abból, mit te kértél,