Douglas DC-3-as személyszállító, repülőgép

B.B.Peace

A kaland

Little Corporal

Trilógia

Második Kötet

A levegőben

Első kiadás

Nonprofit Magánkiadó Budapest, 2021

ISBN 978-615-81751-9-7

Pregh Balázs Copyright ©2021 A könyv teljes tartalma szerzői jogvédelem alatt áll. A könyvből részletet vagy a könyv teljes tartalmát másolni, idézni, felhasználni csak és kizárólag a szerző, Pregh Balázs írásos engedélyével lehet. Ellenkező esetben a hatályos jogszabályok alapján - az 1999. évi LXXV. törvény, valamint a 2012. évi C. törvény 385.§ - alapján, jogi eljárás megindítását kezdeményezzük, továbbá a jogosulatlan felhasználás napidíja is felszámolásra kerül.

A képek forrásai: internet, wikipédia, pixabay, unsplash, alamy

B.B. Peace /Pregh Balázs/

A kaland /Little Corporal/

Második kötet

A levegőben

Tartalomjegyzék

1968. szeptember 24.

A gyermekrablásokra, gyermekkereskedelemre szakosodott, Edward Stevenson angol nyomozó nagyon lassan, és nagyon óvatosan mászott elő rejtekhelyéről, egy DC-47 Skytrain rakterében. A 29 méteres fesztávolságú, 2 575 kilométer hatótávolságú gép, a 370 km/h végsebességét most nem használta ki.

Douglas C-47 Skytrain

A 19.43 méter hosszú 91.7 m2 szárnyfelületű és 29.11 m szárnyfesztávú gép, 8,000 méteres szolgálati csúcsmagasságából az első 3,000 méteres magasságra 9 és fél perc alatt ért fel. E nem hivatalos járat, hivatalos repülési engedéllyel tartózkodott az afrikai légtérben. Fedélzetén azonban nem hivatalos szállítmány is helyet foglalt. Mindezek tetejében még egy jegy nélküli utas is tartózkodott a fedélzetén, Edward Stevenson személyében.

A repülőgép rakodóterének leghátsó részében az egymásra hányt, használaton kívüli hevederek és kötélcsomók lassan megmozdultak. Egy test kezdett kiemelkedni a rendetlenségből.

— Na, fenegyerek Ed, már megint hogyan kerültél ilyen nagy slamasztikába? — Tette fel magának a nem is annyira költői kérdést, miközben beletúrt szőke hajába. A válaszadáshoz csupán egy napot kellett visszaugrania az időben.

Douglas C-47 Skytrain

Az eltűnt, elrabolt, megszökött gyermekek felkeresésével foglalkozó angol rendőrnyomozó éppen egy gyermekrablás ügyében dolgozik együtt régi barátjával, a szintén rendőr, ám az évek során a kábítószer-kereskedelemre specializálódott Andrew Smith-szel. Bár mindketten Angliában születtek, nevelkedtek, tanultak, dolgoztak, az élet most úgy hozta, hogy Afrikában találkozzanak össze.

Hosszú időn keresztül személyesen nem látták egymást, és a pár napos afrikai közös munka után, most megint kettéágaztak útjaik. Az utóbbi napok múlásával, bár rengeteg akadályba ütköztek, s némi — hívatlan — segítségük is akadt a megoldáshoz, a nagy feladvánnyal mégsem sikerült megbirkózniuk, így a feladatuk további megfeszített munkára késztette vagy inkább kényszerítette őket.

Szerencséjére e repülőút során - elvileg - bőven lenne ideje potyautasként újra átgondolni és összefoglalni magában a 19,43 méter hosszú géptörzs hátsó részében, hogy hogyan is jutott idáig, s vajon mi legyen a következő lépése. Igaz, ehhez egyrészt tudnia kellene hová mennek, meddig tart majd az út, ráadásul a töprengést rendkívül kényelmetlen körülmények között teheti meg - holott a Douglas C-47 Skytrain eredetileg a Douglas DC-3-as személyszállító repülőgépből, a II. világháború miatt, katonai célra átformált teherszállító repülőgép -, de e kényelmetlenség legyen most a legkisebb gondja. Volt már ennél sokkal szorultabb helyzetben is az elmúlt napokban.

Óvatosan kihúzta magát, amikor látta és hallotta rejtekhelyéről, hogy senki sincs a közeli környezetében. Kék szemével még egyszer, és most sokkal alaposabban körülnézett.

Ahogy azt egy ekkora szállító repülőgép belsejében várni lehetett, mindenféle zsákok, ládák, felszerelések többségét erősen lerögzítették. Kivéve azt a lazán összehordott heveder és kötélkupacot, ami alatt ő utazott.

Úgy döntött egy pár percre megpróbálja kinyújtóztatni elzsibbadt testét. Karját és lábát megtornásztatta, hogy a vérkeringés ismét elinduljon a megfelelő módon, pályáikon a vérerekben.

Füle lassan kezdett hozzászokni a hatalmas légcsavarok által keltett állandó zajhoz.

Már jó ideje elhagyták a felszállópályát és elérték a repülési magasságot.

10

Stevensonnak nagy szüksége lett volna a pihenésre, annak ellenére, hogy semmire sincs ideje, mert át kell gondolnia a történteket. Ed nagyon fáradt volt még az előző nap viharos eseményei miatt. Egyszerűen nem tudott pihenni, sem fizikailag, sem szellemileg, sem lelkileg.

Előrelátóan visszabújt a rejtekhelyére, nehogy valaki váratlanul meglepje, mialatt végiggondolja a helyzetét.

— Ez nem egy rossz álom — dünnyögte maga elé. De hiába ismételgette ezt a megállapítást, ettől nem lett jobb. Mivel eléggé rémálomszerűre sikeredett eddig az országban tartózkodása.

Amiért Afrika kontinensére érkezett, még mindig egy megoldatlan rejtély a számára. Újabb és újabb kellemetlen és váratlan félmegoldások keresztezik az útját. A gyermekrablással kapcsolatban pedig, amiért a Scotland Yard

11 Londonból ide küldte, még mindig nem sikerült kézzelfogható bizonyítékot találnia.

Legrosszabb álmában sem képzelte, hogy egy eredetileg gyermekrablási gyanúval induló ügy ennyire kiterebélyesedhet és eldurvulhat. Gondolatai folyton az előző nap eseményei körül forogtak.

Remélte, hogy minden rendben van barátjával, Andrew Smith-szel.

1968. szeptember 23.

A Mayotte-sziget avagy Mahoré, az Indiaióceánon, a Mozambiki csatorna északi kijáratánál, mind az afrikai Mozambik északkeleti, mind Madagaszkár északnyugati részétől majdnem ugyanakkora távolságra fekvő, Franciaország tengerentúli-területének nyilvánított, Comore-szigetcsoport tagja.

12

Miután a hajó kapitányának szájából elhangzott a várva várt mondat, hogy a kalandos útjuk végén, megérkeztek hajó-eltérítésük végső állomásához, a Comore-szigetek fővárosához, Dzaoudzihoz — mely a Petite-Terre, vagy más néven Pamanzi területén fekszik, és a Comore-szigetek legdélebbre fekvő tagjaként, két lakott, valamint számos lakatlan szigetből állt —, és mielőtt még elbúcsúztak volna az eltérített hajótól, az előre megbeszélt terv szerint cselekedtek.

13

Leállították a hatalmas szállítóhajót, majd horgonyt dobtak, és a parttól pár tengeri mérföldre, műszaki hibára hivatkozva megálltak. A hajó állagát tekintve, ez az érvelés nem is állt túl messze a valóságtól. Teljesen hihető történetet találtak ki. Az ötletet eleve az adta, hogy több ilyen történetet hallottak keringeni a hajón tartózkodók közül olyanoktól, akik ezt már

14 korábban átélték rajta. Ugyan maguk a csempészetet irányítók nem örültek ennek, de annyi pénzt nem adtak, amiből teljes körű, vagy akár csak részleges felújításokra is futotta volna. Az ok, amiért Dzaoudzit választotta Ed, elég prózai volt, ugyanis ezen a területen volt a kikötő, és nem messze onnan egy repülőtér. Nem véletlenül, hiszen ez a város volt az összes gyarmati Comore-szigetek fővárosa. Így okkal bízhatott abban, hogy itt a megfelelő helyen kopogtat majd a problémájával.

Andrew szokásához híven kötözködött, amikor meghallotta, hogy mi barátjának a terve.

— Tudod te egyáltalán mit jelent Mayotte neve? — Nem, de te gondolom, mindjárt beavatsz — felelte Edward, mielőtt még kettéváltak, és mindenki a saját célja felé csónakázott volna.

— Így van. Megmondom. Arabul valószínűleg azt, hogy a „halál szigete”, míg portugálul azt, hogy „korrupt”.

15

Ed csak végignézett a többieken, és látta, hogy egyikkőjüket sem érintette meg túlságosan, hogy a halál egy korrupt szigetére érkeznek.

A megbeszéltek szerint cselekedtek a továbbiakban, azaz két mentőcsónakkal közelítették meg a partot. Szerencséjük volt, mert az időjárás szép volt, és se nagy hullámok, sem szembeszél nem nehezítette a partot érést. A tenger mélysége sem okozhatott váratlan gondokat, továbbá felbukkanó bálnák sem zavarták az utat, sőt még a trópusi korallzátonyok sem okoztak problémát. A kapitányt egyrészt a biztonság kedvéért, másrészt a hivatalos látszatot fenntartva, túszként magukkal vitték.

Edward közvetlenül a sziget egyetlen kikötőjébe ment a túszul ejtett kapitánnyal, míg Andrew, Charles Whitman, Arthur Clarke és Thomas

16

Boakye a sziget egy másik pontja felé vették az irányt, melynek célja a délkeleti rész volt, és amely a repülőtér közelében terült el.

Tengeri útjuk végső állomásához érve, az utolsó pillanatban kaptak útmutatást arra nézvést, hogy hogyan is alakul útjuk a továbbiakban. A partra érésükig egytől-egyig azon gondolkoztak, hogy végre már tudták, kinek érkezett az áru, és hogyan szállítják tovább. Ezt az információ morzsát egy lopva kihallgatott rádiós beszélgetésnek köszönhették. Arthur még a hajón adta tovább nekik ezt a hírt. De azt nem kötötte az orrukra, hogy vajon mit keresett nála egy rádió adóvevő, hogyan került hozzá, és mire használta, amikor véletlenül pont azt a frekvenciát fogta be, amin a titkos beszélgetés lezajlott.

17

A langaléta fickó értesülésének tudtával, innen minden valószínűség szerint, személy- illetve teherszállító repülővel mennek tovább.

Ez már csak azért is hasznos hírnek számított, mivel amúgy sem maradhat egyikük sem a parton túl sokáig, hiszen bármikor, bárki felismerheti őket később a partra szállított hajósok közül. Mindegyikük önmagában is feltűnő jelenség, talán az egyetlen Boakye kivételével. Ám együtt végképp kirínak az itt élő madagaszkári, komorei, arab, szuahéli és bantu népcsoportok, és ezek keverékéből származó emberek közül. Andrew Smithről messziről világított, hogy brit. A kurtalábú, alacsony termetű és szakállas Charles Whitman sem vegyülhetne el észrevétlenül sehol a környéken. Arthur Clarke hátul copfba fogott, hosszú, fekete, zsíros hajával és ápolatlan bajuszával szintén kilógna a helyiek sorából. A ruházatukról már nem is beszélve. Csak a szudáni típusú, ewe

18 törzsbeli, magas, erőteljes testalkatú Thomas Boakye nem keltett volna egymagában feltűnést, de így, csatlakozva e szedett-vedett társulathoz, már igen.

Maga a kikötő nem volt ismeretlen látvány Stevenson szemének, ahogy közeledett hozzá a csónakján, megkötözött kísérőjével. Igaz, bizonyos téren egyedinek bizonyult maga a hely.

Edward szeretett volna mihamarabb végezni, hiszen még a csapat többi tagjához is el kell érjen a lehető leggyorsabban. Remélte, hogy mindent villámgyorsan elrendezhet a helyi vámhivatali kirendeltségen.

A part közelébe érve, olyan gyorsan és könnyen ugrott ki a hajóról, és kötötte ki azt, hogy a kapitány elismerően bólintott. Nem tudhatta, hogy Stevenson rendszeresen részt vett az Egyesült Királyság partjai mentén tartott vitorlás-

19 versenyeken, számos hajón a legénység tagjaként.

Miután a köteleket megfelelően rögzítette a parton, kisegítette a kapitányt a hajóból. Körülnézett. Nem keltett nagy feltűnést az érkezésük. Senki sem jött ki a fogadásukra. Ezen egy kicsit csodálkozott. De nem volt ideje, hogy túl sokat foglalkozzon a dologgal.

Több száz méterre a parttól, a hajóról már látta az épületet, mely szerinte a kihelyezett vám- és pénzügyőrség irodája lehet. Megfogta a kapitány karját, és elindultak a világos színűre bevakolt épület felé. Ed egy pillanatig arra gondolt, hogy ahhoz képest, éves szinten itt mennyi pénz cserélhet gazdát, igazán szebbre vagy legalábbis hivatalosabbra is készíthették volna az irodát és környékét.

Az épület bejáratánál egy nagy, trikoloros zászló jelezte, hogy francia felségterületen járnak. Ez másként is alakulhatott volna, ugyanis

20 a Comore-szigetek portugál, arab, vagy akár angol fennhatóság is lehetett volna a történelem során. Utóbbi esetben sokkal könnyebb dolga volna minden téren.

A lapos, alacsony tetős, fehér épületbe két lépcsőfokon át, egy szárnyas-ajtón keresztül jutottak be. Hivatali időben érkeztek, és hallották is, ahogy páran az egyik irodában beszélgetnek. Így hát odabent hamar megtalálták a megfelelő ajtót.

Edward bekopogott. Eddig a pillanatig minden úgy zajlott, ahogy elképzelte. Megpróbálta magát felkészíteni arra, hogy mi fogadja majd. Jól tudta, hogy régóta francia fennhatóság alá tartozik a sziget, de arról is hallott, mit jelent, ha a felügyelendő terület 8000 kilométerre van Párizstól. Ennek egyik jele, hogy bár a hivatalos nyelv a Comore-szigeteken a francia, de ezt nem kell ennyire komolyan venni.

21

Felkészült lelkiekben, hogy itt szunnita muzulmán vallású lakosság által a muszlim szokásjog uralkodik. Ugyanakkor a francia közigazgatás is próbál érvényt szerezni a mindennapi, és főként a hivatali élet irányításában.

Az ő nyelvtudása itt nem lesz elég. Ezt jól tudta. Ugyanakkor Andrew nyelvismerete szerinte ide nem lenne megfelelő, a franciául állítólag beszélő Whitmant, illetve a több nyelvet ismerő Boakyet pedig nem ismerte annyira, hogy egy ilyen horderejű feladatot rájuk bízzon. Ráadásul Charles-szal, a fotóssal, és Thomas-szal, a szudáni kuruzslóval, nem bánnának hivatalos személyként, hiszen még megfelelő papírjuk sem lett volna, hogy intézkedjenek.