Fejős Éva

Copyright © Fejős Éva, 2021

© Erawan Könyvkiadó, 2021

Fejős Éva elérhetősége:

www.fejoseva.com

fejoseva@fejoseva.com

Facebook: fejoseva1

Instagram:@fejoseva

A kiadó elérhetősége a Facebookon:

www.facebook.com/ErawanKönyvkiadó

Fejős Éva webshopja, ahol kedvezmények
és könyvcsomagok várnak:

https://erawan.hu

Erawan Könyvkiadó, 2021

Felelős kiadó: Fejős Éva

Szerkesztette: Münz András

A kéziratot gondozta: Lőrinczi Ágnes

Borítóterv, tördelés: Müller Péter

Borítókép: shutterstock.com

Elektronikus formátum:
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6269-21-8

A könyv összes szereplője kitalált karakter, akik már egy ideje velem élnek, és az is lehet, hogy soha el nem hagynak, pedig némelyiküket szívesen elküldeném egy kicsit, mondjuk, nyaralni.

A regényben szereplő helyszínek mind valódiak. Továbbra is szeretnék visszamenni Santorinire naplementét nézni, de a legjobb lenne, ha újra hajóval érkezhetnék, és egy koktéllal a kezemben bámulnám, ahogy közeledünk a csodás panorámájú sziget felé. Mindezek mellett a másik fő helyszínt, Athént is imádom, és merem remélni, hogy a következő nyáron ismét a Plakán bandukolhatok jókora hőségben a családommal. Megállnánk minden bazárnál, hogy végignézzük a semmire sem használható, mégis örök emlék hűtőmágneseket és bögréket, meg mindenféle csetreszt, hogy aztán a kabócák zenei aláfestésére felporoszkáljunk a világ egyik legremekebb és leghangulatosabb ókori épületéhez, az Akropoliszhoz. Azt viszont nem fogom bánni, ha nem kell szökött bűnözők nyomába erednem, hiszen ezt a tevékenységet legjobban regényíróként szeretem, mit szeretem: imádom!

Így a beharangozóm végére még azt is muszáj megemlítenem, hogy a történetszálak is a fantáziámban születtek, és ha áthallásosak is néha, valójában semmi közük a valósághoz.

Még egy tanács: mielőtt belekezdesz az Athén, végállomásba, ha még nem tetted, érdemes lehet elolvasnod az Örökre Görögbe-t is, mert úgy lesz teljes az élmény.

Szeretettel: Éva

ADÉL

Adél szétnéz a lakásban. El sem hiszi, hogy a kis ékszerdobozában, a Plakán, a mindig hangos bár fölött telt ház van.

Ott van az anyja, aki néhány percenként elsírja magát, és ezt az egészet jórészt ő szervezte.

Ott az apja. Az eltűnt apja, akit a fél világ keres, beleértve bűnözőket és bűnüldözőket. Most mindenesetre ott ül, és igyekszik meggyőzni őt arról, amiről nem kell egy lányt meggyőzni. Hiszen ott volt a szemében, hogy mennyire szereti őt. Mennyire hiányzott neki.

De Adél már kemény nő, felnőtt, és nem lehet akármivel traktálni.

Ott van aztán az egzotikus kis csaj.

Meglehetősen elképesztő, hogy az apja egy Adélnál fiatalabb lánnyal van együtt. Persze, vele kapcsolatban ez egyáltalán nem olyan kirívó dolog. Ha valakit köröz a fél világ, akkor az a legkevesebb, hogy nincs még húszéves a barátnője.

Mindenesetre itt, most, a Plakán, a virágillatban, amit befúj a szél, Adél tudja: azzal, hogy ő hozta össze a családot a bérelt kis lakásában, végérvényesen felnőtté vált.

Elsiratja a gyerekkorát, helyesebben elsiratná, ha lenne rá lehetősége, ha egyedül lenne. Így befelé nyeli a könnyeit.

És amikor csöngetnek, bár mindegyikükben megáll az ütő, boldogan rohan az ajtóhoz, mert csakis Miran, a szerelme lehet, aki érkezik.

ANDRÁS

– Tudja, András, jó nagy dilemmában vagyok.

– Igen? Érdekes, én jöttem ide segítségért. És már nem először.

– Persze. Hogyne. Miben segíthetek?

– A feleségem megint nyomoz.

– Ó, akkor magára talált, nem igaz?

– A nagyanyjával együtt. Illetve külön, de attól tartok, hogy mindketten rákattantak az ügyészségiekre. Ne kérdezze, miért.

– Úgy tudtam, nyaralnak.

– Én is úgy tudom. De naponta beszélek vele telefonon, és egyre erősebb bennem a meggyőződés, hogy valamit eltitkol előttem.

– Hát majd megbeszélik, ha hazajön.

– Csakhogy kaptam egy borítékot.

– Igen?

– Igen. És nagyon meglepő fényképek voltak benne.

– Fényképek? Kit ábrázolnak?

– A feleségemet. És a főnökömet.

– Igen? Milyen környezetben?

– Egy parkban. Igen, park. Vagy valami rét. Nem tudom. Azt sem, hogy ki küldhette a fotókat, mindenesetre jól eltalálta az időpontot, hiszen most csak én vehetem ki a postaládából.

– Tehát olyasvalaki, aki ismeri magukat?

– Valószínűleg.

– És mit gondol a képekről?

– Nem tudom, mit gondoljak. Az a problémám, hogy miért nem mondja el nekem, ha sétálgat meg beszélget a főnökömmel.

– Feltételezi, hogy valamilyen… személyes, romantikus kapcsolat van közöttük?

– Nem.

– Hát akkor?

– Nem tudom. Niki, ha rászáll valakire, olyan, mint egy dobermann. Nem engedi el az istenért sem.

– Erről beszélniük kellene, nem? A főnökével való találkozásról.

– Igen. De nem most.

– Nem.

– És mi az, amit mondani akart nekem?

– Lauráról van szó.

– Laura Athénban van.

– Tudom. Szerintem valami nagyon nagy dolog történik Athénban. Valami, amitől fél, és amit akar.

– Oké. A lányával találkozott.

– Én mást gondolok. Nem tudom, miért, de egyre erősebb bennem a gyanú, hogy Laura veszélyben van. Vagy veszélyes dologba keveredett.

– Nem hiszem el, hogy a körülöttem lévő összes nő vonzza a veszélyt. Ez valami perverziójuk, nem igaz? A feleségem, a nővérem, a feleségem nagyanyja… ez egy kicsit túlzásnak tűnik.

– Nem tudom. Én már elmondtam, amit akartam. Most maga jön, András!

– Meglepő dolgot fogok előadni, de nem tudom senki mással megbeszélni. Természetesen ez is egy bűnüggyel kapcsolatos…

– Mondja, András.

– Nem tudom, megbízhatom-e a kollégámban. Mondhatom, bizalmi válság.

– Ami azt jelenti, hogy…

– Nem dolgozhatnánk együtt. Igen, valamiképpen rendezni kellene. Ő nemcsak a társam, hanem a barátom is.

– És miért ne bízna benne?

– Valójában szeretnék. Igen. De ha tévedek, azért nagy árat fizetek. Tehát nem tévedhetek.

CSILLA

– El kell érnem Laurát – mondja Niki, és a feje fölé húzza a nyugágy árnyékolóját. Bár tudja, hogy rengeteg dolga lenne, első körben mániásan ellenőrizni, hogy minden rendben van a kislányával a hazaérkezésükig, meg hogy végre kiderítse az igazságot a Mademoiselle-lel kapcsolatban: a magazin, amelynek váratlanul lemondott a főszerkesztője, és őt, Nikit kérték fel erre a pozícióra, ami több szempontból is érthetetlen számára – most mégis a legjobb dolog, ami történhet vele: fekszik a napon, és a lábától két méterre ott hullámzik a világ egyik legszebb tengere, az Égei. És akármilyen gyötrelmes is a lelkiismeret-furdalás, amiért a gyereke és a párja nélkül, mindenféle munka nélkül átél néhány láblógatós napot, mégis jól érzi magát és egyszerre halálosan kimerült.

– De hát itt van a közelben. Athénban – feleli Csilla, és valami trutyit spriccel Niki hasára. Szeretne beszélgetést kezdeményezni, de barátnője egyetlen pillanat alatt elaludt a tűző napon. Csilla nem helyesli a bőr efféle gyötrését, ezért is takarja le magát egy, a hotelből elcsórt lepedővel, és igaz, hogy tudja: Niki nem hallja, amit mond, mégis kiselőadást tart a nap bőröregítő hatásairól. Amikor végez a szentbeszéddel, ráteríti Nikire a saját tartalék fehér törülközőjét, amit borogatásnak hozott magával, ha netán túlságosan megsütné a nap, és hűteni kellene a bőrét.

Ahogy visszaereszkedik, észreveszi, hogy egy papírdarab hullott le Niki ágyáról. Felveszi. Rögtön látja, hogy egy levél az.

Nem neki szól ugyan, de a kíváncsiságának sosem tudott parancsolni, így hát csak odasandít Nikire, valóban alszik-e, aztán olvasni kezd.

Előszerződés

amely létrejött az Influenszer 6031 Bt. mint Megrendelő, és a Mademoiselle című magazint kiadó Hooloooloo Zrt. mint Megbízott között négy, azaz 4 magazincímlap és 8 belső anyag megírására a két hónapon belül létrejövő szerződés, részletezés és számlázási információk alapján.

Megbízó az előszerződés aláírásakor egyösszegű tízmillió, azaz 10 000 000 forint nyolc napon belüli átutalását vállalja.

Aláírók:

Megbízó részéről:

és ott egy számára eléggé olvashatatlan aláírás.

A Megbízott részéről pedig vélhetően Niki korábbi munkáltatója, az online portál tulajdonosa, Niki egyik munkaadója, az a Tamás nevű főszerkesztő írta alá, legalábbis Csilla az ő nevét tudta kibetűzni belőle.

Nézi-nézi a papírt, hátha meg tudja fejteni a megrendelő nevét, de abból a néhány lazán odahúzott vonalból ezt senki sem tudta volna megmondani, legalábbis szerinte. És már annyi mindent látott influenszerkörökben, mert szépségrovatosként részt vett már néhány híresség arcfeltöltése/botoxolása/lézerezése előtti és utáni fotózásában, hogy egyáltalán nem tartja furcsának, ha valaki influenszerként részt vesz egy ilyen együttműködésben. Aztán ha valaki nyert valahol egy jó nagy adag pénzt mint influenszer, és ilyesmire költi, hát csak tegye, ha ennyire idióta.

Aztán felhívja a férjét. Megnyugtatja a kellemes orgánum, meg az, hogy otthon minden rendben van. Niki a beszélgetés végére moccan meg.

– Mindenki át akar verni – suttogja. Csilla csodálkozva kapja oda a fejét, és látja, hogy Niki szeme még mindig csukva van.

– Micsoda? – kérdezi.

– Van egy olyan érzésem, hogy előszeretettel hazudnak nekem – feleli a barátnője.

– Tessék?

Niki nem válaszol, a szeme még mindig csukva. Csilla rájön, hogy Niki álmában motyogott. A fejét rázza. Mindig tudta, hogy ez a lány túlságosan beleéli magát a nyomozásokba. Talán neki is nyomozónak kellett volna mennie, mint Andrásnak – erre jut Csilla, immár sokadszorra.

SZABINA

– Miért gondolod? Szerintem a lehető legjobban sikerült. – Egy kicsit bizonytalan a hangja. Ám nem annyira, mint gondolta volna. Nem annyira, de hát egy influenszer mindig magabiztos, nem igaz?

– Azért gondolom, mert nem tartozik senkire sem a magánéletünk.

– Ezt éppen te mondod? – bámul a férfira. – Hát te szerepelsz folyton mindenhol! Épp most mondtad, hogy valami filmhez kértek fel szakértőnek, nem?

– Szabina, az, hogy ellenőrzésem alatt tartom, hol szerepelek, nem ugyanaz, mint amikor te kontroll nélkül élőben bejelentkezel mindenhonnan a követőidnek!

– Tehát az a problémád… – remeg meg a hangja –, hogy céloztam arra a mai élőmben, hogy nem egyedül vagyok itt, a szigeten?

– Két napot igazán kibírhattál volna. – A férfi ridegen szól, de a tekintete nem annyira hűvös, mint a hangja.

– …

– Két nap, és megjelenik rólunk egy fotó a Storyban.

Szabina eddig felhúzott válla leereszkedik. Azonban még mindig nem engedi el magát teljesen. Eleinte sokan átverték, és nem is tudta kiszámítani a lépéseket.

Pontosan emlékszik az első megtett lépésekre. Egy lány a Viharsarokból. Így indult a karrierje. Hiába mondta, hogy csak az egyik nagynénje lakik Orosházán, ahol éppen felfedezte Horvai. Egy nyaralás Orosházán a legjobb barátnőjével, a nagynénjénél, tizenhat évesen. Nem volt benne semmi különös, kivéve, hogy a fagyizó előtt lefényképezték őket, citrom-eper fagyi volt az, mert Szabinának az volt a kedvence azon a nyáron.

Az a citrom-eper messzire repítette. Konkrétan Szöulig, aztán New York, és az utolsó években a nagy álom, Róma is összejött. Horvai azóta is a legjobb barátja, a meleg fiúkkal mindig jól kijött, főleg, hogy a szülei helyett Horvai kísérte el Szöulba. Most azon gondolkozik, hogy felhívja. Csak hát Horvai eleve nem bírja Barnabást, most biztos csak azt hajtogatná, hogy de hát ő megmondta. Megmondta, hogy ez a pasi egy önző faszkalap, és még azt is hozzátenné, ahogy mindig, hogy valami nagyon nem stimmel vele. Szabina általában ezt úgy értette, hogy Horvai szerint Barnabás meleg, de ez nem izgatta, mert Horvai minden srácra rámondta, hogy meleg, csak hogy húzza Szabinát.

– Én csak glossyban jelenhetek meg – vágja rá végül. – Plusz a közösségi médiafelületeimen.

– Későn kelő gyermek vagy – hajol fölé a férfi. Szabina meztelen hasát megérinti az ujjai végével, mintha végigzongorázna rajta a bikinialsó felső szélétől egészen a felsőrész aljáig. Tökéletes szigorba merevedik az arca, vékony szája vonallá keskenyedik, de a tekintetében mégis van valamilyen lágyság vagy játékosság, amit a lány mostanában kezdett észrevenni benne. – De nagyon sajnálom, te akartad, hogy tudjon rólunk a világ.

– Milyen fotó? Az ügynököm nélkül… – kezdi, de végül elhallgat. Ki a fene tudná jobban, mint a magyar legfőbb ügyész, vagy helyettese, legyen Tiszai bármi is ebben a pillanatban, gondolja; tehát ki tudná legjobban, hogy Szabinának már egy ideje nem kell az ügynöke hozzájárulása? Még ha kellene is, Horvai a magyar ügynöke. De hát ugye ki tudná a legjobban, ha nem a legfőbb ügyész egyik legfontosabb helyettese, hogy ő már nincs a modellvilágban? Hát még az orosházi nagynénjét is feltérképezték, amikor átvilágították, amikor összemelegedtek Tiszaival. Valójában egy rohadt nagy felderítés volt, ebben biztos, és nem azért, mert Tiszai felvilágosította erről – rohadtul nem –, hanem mert Horvai Janó bizony már első pillanatban tudta. Hogy ne kezdj olyannal, aki előtt a múltad is nyitott könyv. Ezt mondta legalábbis, de Szabina vagy nevetett, vagy grimaszolt.

Valójában imponált neki az ügyész ezzel a hatalmas befolyással, meg még azzal is, hogy átvilágították őt tokkal-vonóval, egészen az orosházi nagynénjéig. A külföldi dolgait valószínűleg nem tudták teljesen felgöngyölíteni, de hát ott sem történtek olyan nagy dolgok.

Ám most nem ez a tét.

Tiszai Barnabás egy nagyvad, és Kovácsics Szabina is nagyvad. Mindkettő a maga területén az.

Mindkét nagyvad igazi influenszer is.

És a kérdés most az, hogy ki hoz le kettejükről előbb közös fotót.

Story magazin? Oké. Akkor ő majd kitalál valami mást, amitől Tiszai Barnabásnak leesik az álla, az tuti.

– Milyen fotót küldtél el? – kérdezi végül.

– Azt, amit Norbi készített rólunk. A vulkánnal a háttérben.

– De hát meg sem néztem! És nincs rajta utómunka! Képes voltál nyers képet átadni?! Szigorúan tilos! – legyint dühösen. Neki, éppen neki jut ez a sors, hogy utómunka nélküli fotója jelenik majd meg.

Ha a lány tudja előre, hogy felhergeli őt azzal a múltkori élő facebookos videóval, amin véletlenül fél másodpercre a férfi maga is látszik, akkor hagyja az egészet a fenébe.

Na mindegy, megfizetsz még mindenért, Tiszai Barnabás, gondolja, elmosolyodik és megragadja az ügyész kezét. Aztán jöhet egy csók, finomabb, mint dühében gondolta volna. Hagyja hát, hogy a férfi nyelve simogassa az ő ajkát, aztán be is engedi a szájába, és közben arra gondol, hogy a fiúk mindjárt megérkeznek a partról, és akkor megint félbemaradnak a dolgok, mint tegnap. Inkább bele sem kéne kezdeni.

Eddig megjelent
Fejős Éva-könyvek

Holtodiglan (1999, új kiadás
Most kezdődik címen 2013)

Bangkok,tranzit (2008, 2013)

Hotel Bali (2008, 2014)

Csajok (2009, 2016)

Eper reggelire (2009, 2015)

A mexikói (2010, 2016)

Cuba Libre (2010, 2015)

Dalma (2011)

Helló, London (2011, 2016)

Karácsony New Yorkban (2011, 2015)

Karibi nyár (2012, 2016)

Szeretlek, Bangkok (2012, 2017)

Most kezdődik (Holtodiglan új kiadás 2013)

Nápolyi vakáció (2013)

Száz éjjel vártam (2014)

Mert nekünk szeretnünk kell egymást (2014)

November lánya (2014)

Úton hozzád (2015)

Száz Éjjel Ügynökség (2015)

Utazz velem! – kreatív színező (2015)

Sosincs késő – kreatív színező (2016)

Holiday (2016)

Újra veled, Sydneyben (2016)

Bébi, bumm! (2017)

Csak egy tánc (2018)

Mi sem voltunk angyalok (2018)

Szélhámos szerelem (2018; Sydney Scott írói álnéven)

Szélhámos játszma (2019; Sydney Scott írói álnéven)

Csajok 2. (2019)

Margarita (2019)

Egyszer az életben (2020)

Szélhámos eskü (2020)

Halál emlékül (2020)

Örökre Görögbe (2021)

Előkészületben

Szélhámos csábítás

Elhitted álmomat

Angol nyelvű e-könyvek

Bangkok Transit (2013)

Hotel Bali (2014)

Vacation in Naples (2015)

Csak Neked – újdonságok, meglepik
és kedvezmények a kiadónkban!

Olvasd be a kódot, és gyere, várunk!

erawan.hu

linktr.ee/fejoseva