részlet

Fordította

H. Prikler Renáta

A fordítás alapjául szolgáló kiadás:

Catherine, the Princess of Wales by Robert Jobson

Originally published in the English language in the UK by John Blake Publishing, an imprint of Bonnier Books UK Limited, London, 2024

Első kiadás

Text copyright © Robert Jobson 2024

The moral rights of the Author have been asserted

Magyar kiadás © Libri Könyvkiadó, Budapest, 2024

Hungarian translation © H. Prikler Renáta, 2024

Minden jog fenntartva.

Borítófotó © Samir Hussein / Getty Images

Tartalom

Előszó

Bevezetés

1. Boldog gyermekkor

2. Barátságból szerelem

3. Türelemjáték

4. Külön utakon

5. Csókkal megpecsételve

6. Az első lépések

7. Cinikus hajtóvadászat

8. Fiú, a neve György

9. Új királyi család

10. Mi öten

11. Családi viszály

12. Szelektív emlékezet

13. Édes jótékonykodás

14. Ismét találkozni fogunk

15. Egy korszak vége

16. Túl nagy elvárások

17. Mindenütt jó, de legjobb otthon

18. Egy jobb világ felé

19. Eltérő vélemények

20. A királyi labirintus

21. Aggodalomra okot adó ügy

22. A család lelke

A walesi hercegnék

Függelék

Válogatott bibliográfia

Köszönetnyilvánítás

Jegyzetek

Nincsenek szabályok, nincs jó és rossz – egyszerűen ki kell találni, hogy mi legyen a következő lépés, majd megtenni minden tőlünk telhetőt azért, hogy a családnak a lehető legjobb legyen.

Katalin walesi hercegné beszéde az anyaságról a Szülészek és Nőgyógyászok Királyi Kollégiumában, 2017. március 23.

Előszó

Bárki is szembesül ezzel a betegséggel, bármilyen formában, ne veszítse el a hitét, se a reményét. Nincs egyedül.

Katalin walesi hercegné

2024. március 26. csütörtök, 18 óra

BBC Híradó Hatkor, Sophie Raworthszel

„A walesi hercegné ma személyesen jelentette be, hogy daganatos megbetegedéssel kezelik. A nap folyamán közzétett, nagyon személyes üzenetében arra is kitér, hogy mi történt vele az elmúlt hetekben.”

Arra is szeretném megragadni ezt a lehetőséget, hogy személyesen mondjak köszönetet a támogatásért, a megértésért, a csodálatos üzenetekért, amelyeket a műtét utáni lábadozásom során kaptam. Hihetetlenül nehéz időszak áll az egész családom mögött, de fantasztikus orvoscsapat áll mellettem, akik mindent megtesznek értem, és ezért mérhetetlenül hálás vagyok.

Januárban súlyos hasi műtéten estem át Londonban. A műtét sikeres volt, és senki sem gondolt rákos daganatra. A műtét utáni tesztek azonban kimutatták a rák jelenlétét. Az orvosi csapatom ennek tudatában megelőző kemoterápiát javasolt, és most ezen kezelés kezdeti fázisában vagyok.

A hír, talán mondanom sem kell, hatalmas sokként ért mindnyájunkat, és Vilmossal mindent megteszünk azért, hogy a helyzetet kezelni tudjuk, a lehető legdiszkrétebben, elsősorban a családunk miatt. Mindez, talán el tudják képzelni, rengeteg időt vesz igénybe. Hosszú időbe telt, mire a műtétből felgyógyultam annyira, hogy elkezdhessem a kezelést. És idő kellett ahhoz is, hogy Györgynek, Saroltának és Lajosnak mindent megfelelő módon elmagyarázzunk, és megnyugtassuk őket, hogy rendben leszek. Szeretném elismételni, amit nekik is mondtam: jól vagyok, és mivel csakis olyan dolgok foglalkoztatnak, amelyek segítik a gyógyulásomat, minden nappal erősebb leszek nemcsak testben, hanem szellemileg és lelkileg is.

Az, hogy Vilmos mindenben mellettem áll, szintén nagy megnyugvást és vigaszt jelent. Csakúgy, mint a szeretet, a támogatás és a kedvesség, amit oly sokatoktól kapok. Ez mindkettőnknek nagyon sokat jelent. Reméljük, mindenki megérti, hogy a családunknak most térre és időre van szüksége, különösen a kezelésem idejére. Mindig örömmel és megelégedéssel végeztem a munkámat, és nagyon várom, hogy folytathassam, amikor újra képes leszek rá, de most arra kell koncentrálnom, hogy meggyógyuljak.

Közben gondolok azokra is, akiknek az élete megváltozott a rák miatt. Bárki is szembesül ezzel a betegséggel, bármilyen formában, ne veszítse el a hitét, sem a reményét. Nincs egyedül.

Többhetes spekuláció és találgatás után így értesült a nemzet arról a döbbenetes tényről, hogy Katalin walesi hercegnét rákkal kezelik. A leendő királyné elszántnak tűnt a videóüzenetben. Bátorságát mi sem bizonyítja jobban, mint hogy szembenézett a félelmeivel. Az egész világ őt nézte, ki a telefonján, ki a televíziója képernyőjén, ki a Buckingham-palotával szemközti Kanadai kapunál, a televíziós stábok élő közvetítését követve. A videóban, amelyet a BBC két operatőre készített két nappal korábban Windsorban, Katalin egyedül ült egy padon, nárciszok és más tavaszi virágok között, fekete-fehér felsőben, minimális sminkkel az arcán, és közölte, hogy „megkezdte a megelőző kemoterápiás kezelést”.

A brit napilapok másnap a hercegnének a sors kegyetlen érzéketlenségével dacoló bátorságáról írtak, és a koronák és címek mögött megbúvó emberi törékenységre figyelmeztettek mindenkit. A The Times „Katalin bátorsága” címmel közölt vezércikkében azt írja, hogy „a walesi hercegné rászolgált az emberek együttérzésére, és megérdemli, hogy a nyilvánosság kizárásával lábadozzon betegségéből”.

A cikk így folytatódik: „A hír, amelyet maga a hercegné közölt a nyilvánossággal egy rövid videóban, kegyetlen őszinteséggel világít rá arra a szeszélyes alattomosságra, amellyel a rák kortól, rangtól és körülményektől függetlenül bármikor bárkit megtámadhat. És hogy ez ebben az esetben alig egy hónappal azt követően történt, hogy Károly király nyilvánosságra hozta a saját diagnózisát, senki sem kérdőjelezheti meg azt a magánszférához való nagyon is indokolt jogot, amely a királyi családot ebben a kétszeresen nehéz időszakban megilleti.”

A Sun hasonlóképpen fogalmazott a saját vezércikkében, hozzátéve, hogy „lélekben együtt vagyunk Katalinnal, Vilmossal, Györggyel, Saroltával, Lajossal és az egész királyi családdal”.

A médiát a bejelentés után elárasztották a hercegnét támogató üzenetek. Rishi Sunak brit miniszterelnök az elsők között reagált. „Az egész nemzet szeretettel és támogatással figyeli a walesi hercegné felépülését – mondta. – Mai bejelentésével hatalmas lelkierőről tett tanúbizonyságot.” A Munkáspárt vezetője, Sir Keir Starmer a következőt mondta: „A rákdiagnózis mindig sokkoló hatású. El tudom képzelni, mennyire fokozta mindezt az elmúlt hetek párját ritkító spekulációi nyomán kialakult stresszes állapot.” Joe Biden elnök szintén szívhez szóló üzenetet küldött: „Jill és én, milliókhoz csatlakozva, az ön teljes gyógyulásáért imádkozunk, Kate hercegné.” A felesége, dr. Jill Biden egyszerű szavakkal fejezte ki támogató együttérzését az X-en: „Ön nagyon bátor, és mi szeretjük önt. Jill.”

Katalin visszavonulása a nyilvánosságtól és az ennek nyomában fellépő zajos izgalom megmutatta, hogy a hercegné milyen fontos szerepet játszik a királyi családban. A kórházi tartózkodásáról szóló hírekre az egész világ felfigyelt, ugyanakkor, amikor kiderült, hogy csak húsvét után szándékozik visszatérni a hivatalos teendőihez, elindult a spekuláció az egészségi állapotáról és a házassága szilárdságáról. Az, hogy a Palota továbbra is bizalmasan kezelte a helyzetet, csak felerősítette a találgatások közepette megnyilvánuló aggodalmat és érdeklődést. Az anyák napja alkalmából közzétett manipulált fotó, valamint Katalin bocsánatkérése további rétegekkel gazdagította a kibontakozó drámát.

A találgatások még intenzívebbé váltak azt követően, hogy illetéktelen behatolás történt a London Clinic adattárába, ahol Katalin leleteit is őrzik. A helyzet Katalin bátor videóüzenetével érte el a zenitjét. Méltóságteljes bejelentése véget vetett az állapotát övező pletykaáradatnak. A közösségi média és bizonyos mainstream sajtótermékek, amelyek addig egymással versengve közölték az őrületesnél őrületesebb híreket, sarokba szorították a hercegnét. Az egyértelmű videóüzenet azonban nyilvános bocsánatkérésre ösztönözte azokat, akik félvállról vették a helyzetet. Stephen Colbert, a CBS Késő esti show Stephen Colberttel című műsorának a házigazdája megbánásának adott hangot amiatt, hogy kommentjeiben hitelt adott a pletykáknak, és gúny tárgyává tette a hercegnét. Colbert a műsora természetére vonatkozóan kiemelte, hogy nagyon vékony a határvonal a humor és az érzékenység megsértése között.

Katalin hercegné sebezhetősége végül olyan kollektív erőt és együttérzést váltott ki az emberekből, amely egyesítette az egész nemzetet és más országok állampolgárait a reményben, valamint a Vilmossal és az egész hercegi családdal vállalt szolidaritásban.

Bevezetés

Amikor Kate Middleton kisgyermek volt, senki sem gondolta volna, hogy egyszer hercegné lesz belőle. Az ilyen pozíciókat a külföldi királyi házak és a nemesség gyermekeinek tartották fenn, például Lady Diana Spencernek, aki öt hónappal azelőtt lett Károly herceg felesége, hogy Katalin megszületett.

Évszázadunkban azonban – nemcsak az Egyesült Királyságban, hanem a tengerentúlon is – óriási átalakuláson esett át a monarchia értelmezése. A hercegi házasságok, amelyek a viktoriánus író, Walter Bagehot szerint valaha „világraszóló eseményekként az egész emberiség figyelmét magukra vonták”, többé nem korlátozódnak egy bizonyos osztályon belüli szövetségre.

2004 májusában az ausztrál születésű, skót nem nemesi családból származó Mary Donaldson a koppenhágai Miasszonyunk-templomban örök hűséget esküdött a dán koronahercegnek, Frigyesnek. Az esküvőn a világ tucatnyi uralkodóháza és számos méltóság volt jelen. A herceg 2000-ben, a sydney-i olimpián ismerte meg a tasmaniai egyetemistát, amikor betért egy italra a Slip Inn nevű bárba, ahol a lány dolgozott. Amikor a herceg X. Frigyesként 2024. január 14-én édesanyja, az ötvenkét éve uralkodó II. Margit királynő váratlan lemondása után elfoglalta a trónt, a felesége Mária néven Dánia királynéja lett.

A szomszédos Norvégiában ennél jóval nagyobb port kavart az a házasság, amelyet a trón várományosa, Haakon királyi herceg 2001 augusztusában az ugyancsak nem nemesi származású Mette-Marittal kötött. A herceg menyasszonya, addigi nevén Mette-Marit Tjessem Høiby, korábban pincérnőként dolgozott, és egyedülálló anyaként nevelte akkor négyéves kisfiát. Közös barátokon keresztül ismerte meg a herceget 1999-ben, és 2000 decemberében jelentették be az eljegyzésüket. Nyolc hónappal későbbi esküvőjükig együtt éltek, amit szintén ellentmondásosan fogadott a közvélemény. A herceg nyíltan beismerte, hogy választottja „vad” életmódot folytatott korábban, és arra kérte a médiát, hogy adjon neki esélyt az újrakezdésre.

Eztán következett Nagy-Britannia. 2001-ben a St. Andrew’s-i Egyetemen egy művészettörténet szakos egyetemista, Kate Middleton ismét találkozott leendő férjével, Vilmos herceggel, az angol trón várományosával, akivel később egymásba szerettek. Már korábbról ismerték egymást, azokból az évekből, amikor mindketten magániskolába jártak: Vilmos Etonbe, Katalin Marlborough-ba. „A két iskola között élénk kapcsolat volt, így nem kerülhették el egymást”, mondta a család egyik közeli ismerőse. Ők szintén szakítottak a „hagyománnyal”. Vilmos sokáig udvarolt Katalinnak, és még az esküvő előtt, amelyre 2011. április 29-én került sor a westminsteri apátságban, összeköltöztek.

A brit és az európai történelem folyamán az uralkodók és a kormányok arra használták a királyi esküvőket, hogy stratégiai szövetségeket kössenek. Gyakran politikai célokat szolgáltak, és az eljegyzés már akkor megköttetett, amikor a legérintettebbek még csak gyerekek, nemritkán csecsemők voltak. Az ilyen kézfogók a középkorban, sőt később is, általánosnak számítottak az európai udvarokban. Váratlan bónusznak és nem a frigy természetes velejárójának számított, ha a menyasszony és a vőlegény között szerelem is kialakult.

Az esetek többségében teljesen figyelmen kívül hagyták az érintettek érzelmeit, aminek az lett a következménye, hogy egymáshoz nem illő emberek kerültek a kényszerszövetség csapdájába, ami mindkettőjük számára boldogtalanságot eredményezett. Voltak, akik megpróbálták a legtöbbet kihozni az ilyen helyzetekből. Nem csoda, hogy sok herceg szeretőt tartott, míg a feleségük tiltott viszonyokba bonyolódott. Mindez része volt az egyezségnek, feltéve, hogy diszkréten viselkedtek, és nem borították fel a status quót.

A brit nemesség vonatkozásában az számít közrendi származásúnak, akinek nincs örökölt címe, és nem tartozik a nemességhez, tehát egy olyan személy, aki nem arisztokrata családba született, és nem tagja a főrendeknek. Az Egyesült Királyságban, ahogy Európában is, évszázadokon át elfogadhatatlannak tartották, hogy egy királyi család sarja egy közrendi származású egyénnel kössön házasságot. Ennek következtében egy arisztokrata ritkán házasodott szerelemből, vagy ha mégis, azt értetlenül nézte a társadalom. A „morganatikus”, rangon alul kötött házasságok számtalan jogi hátránnyal jártak. A legkegyetlenebb talán az volt ezek közül, hogy sem a házastárs, sem a frigyből született gyermekek nem örökölhették a rangot, és nem élvezhették azokat a privilégiumokat, amelyek a nemesi család többi tagjának jártak.

A huszadik század hajnalán azonban új hullámok jelentek meg a társadalmi élet tengerén. Nemcsak az első világháború ért véget, hanem az a hatalmi játszma is, amelyet Európa egyik legnagyobb „házasságközvetítőjeként” Viktória királynő is folytatott. Ő teljes mértékben kiélvezte azt a hatalmat, amely a tizenkilencedik század utolsó harmadában Európa matriarchájaként a kezében összpontosult, és amelyből bőven jutott az országának is. Hosszú uralkodása végére harmincnál is több unokája volt, akik a házasságkötésükkel, gyakran nagyanyjuk személyes kívánságait követve, hozzásegítették Nagy-Britanniát ahhoz, hogy globális befolyását visszanyerje.

Viktória 1901-ben bekövetkezett halála egyszer s mindenkorra véget vetett a diplomáciai házasságok hátterében meghúzódó ármánykodásnak. Az utódja, VII. Eduárd inkább a diplomáciai úton kieszközölhető megállapodásokra koncentrált. Ilyen volt például a „szívélyes megegyezés”, az antant megalakulása 1904-ben, amelyben ő maga kulcsszerepet játszott, és hozzájárult ahhoz, hogy Nagy-Britannia és Franciaország között megszűnjön a viszálykodás. Ezzel kikövezte az utat a későbbi diplomáciai együttműködéshez az első világháborút megelőző évtizedben a Németország részéről jelentkező nyomással szemben.

Mielőtt 1914. július 28-án Nagy-Britannia belépett volna a háborúba, Európában több mint húsz monarchia volt, élén egy királlyal vagy királynővel, vagy egy velük azonos rangú, államfői szerepet gyakorló uralkodóval. A háború után, amelyben a hatvanmillió mozgósítottból kilencmillió elesett, a lövészárkokból visszatérők és azok, akik otthon maradtak, és szeretett hozzátartozóikat veszítették el, radikális politikai változást követeltek.

A monarchiák úgy omlottak össze, mint a kártyavárak, köztük négy nagyhatalom is: 1917-ben az Orosz Birodalom, 1918-ban a Német Császárság és az Osztrák–Magyar Monarchia, 1922-ben az Oszmán Birodalom. Helyettük független köztársaságok jöttek létre Ausztriában, Csehszlovákiában, Észtországban, Magyarországon, Lettországban, Litvániában és Törökországban. A munkásosztály beleszólást követelt az ország ügyeibe, és választott vezetőket, akik nem a régi rendnek, hanem nekik tartoztak felelősséggel. A köztársaságok kialakulásával a még trónon levő uralkodók kénytelen-kelletlen beálltak a változások mögé, ha másért nem, azért, mert nem akartak úgy járni, mint II. Miklós cár Oroszországban.

Az alkalmas királyi menyasszonyjelöltek között korábban előkelőnek számító német hercegnők iránt a földbirtokos nemesség jogainak eltörlése után már nem volt olyan nagy az érdeklődés. Az előző négy év ádáz küzdelmei után V. György királyt meggyőzték a tanácsadói, hogy váljon meg a Nagy-Britanniában nagyon rosszul csengő Szász–Coburg–Gothai családnévtől, és változtassa Windsorra. Ő maga is arra ösztönözte a fiait, hogy angol menyasszonyokat válasszanak, és ne a „bukott despoták” lányai között keressenek maguknak feleséget.

Így esett, hogy a király második fia, a családban csak Bertie-nek nevezett yorki herceg, Albert (a későbbi VI. György) számára a skót királyi házból származó Lady Elizabeth Bowes-Lyon tűnt tökéletes feleségnek. Nem is választhattak volna jobban, hiszen a dadogó, félénk herceg mögött Erzsébet képviselte a határozottságot és az erőt, és jelentős szerepet játszott abban, hogy férje az 1936-os lemondási krízis után a monarchia megmentőjeként, a második világháború éveiben pedig a remény fénysugaraként vonult be az angol történelembe.1

Kate Middleton ősei főleg az angol munkás- és középosztályból származtak. Voltak köztük szénbányászok, ácsok, mezőgazdasági munkások, akiknek az élete nagyon messze volt attól a kivételezett gyermekkortól, amely neki jutott. De a családfáján olyan befolyásos neveket is találhatunk, mint az angol–ír államférfi William Petty Fitzmaurice-t, Shelburne grófját. Ő volt az a brit miniszterelnök, aki 1783-ban sikeres béketárgyalásokat folytatott George Washingtonnal. A békeszerződés aláírása véget vetett az amerikai függetlenségi háborúnak és egyben az amerikai gyarmatok feletti brit uralomnak.

Amikor Kate 2011-ben feleségül ment Vilmos herceghez, azok a királyi hangadók, akik ellenezték, hogy egy királyi sarj az arisztokrácián kívüli körökből válasszon feleséget, már nem éltek, mégis nagy hangsúlyt kapott a menyasszony nem nemesi származása. Amikor a királynő, II. Erzsébet Cambridge hercegévé tette Vilmost, Katalin ő királyi fensége, Cambridge hercegnéje lett. 2022. szeptember 9-én, III. Károly trónra lépését követően Vilmos megkapta a walesi herceg címet, ami a tizedik walesi hercegnévé tette Katalint. A házasság útján elnyert címet nem minden angol trónörökös felesége kapja meg. Ugyanakkor, aki megkapja, az a férje trónra kerülését követően a nemzet királynéja lesz.2

1 Boldog gyermekkor

Gyerekekként sok időt töltöttünk a szabadban, és ez valahogy a szenvedélyemmé vált.

Katalin beszélgetése Giovanna Fletcherrel a Happy Mum, Happy Baby című podcastban

Az út, amelynek során Kate Middletonból Cambridge hercegnéje, majd ő királyi fensége, Katalin walesi hercegné lett, minden mércével mérve figyelemre méltó. Ha ötven évvel korábban születik, nem járhatta volna végig ezt a tündérmesébe illő utat. Mert bár valószínűleg nem tették próbára egy csakis és kizárólag az ő lábára illő üvegcipellővel, az életútja egy modern Hamupipőke-történet.

Katalin nem egy elnyomott lányka volt, akit agyondolgoztatott a gonosz mostohája, és arról sem tudunk, hogy lett volna egy tündér keresztanyja, a csillagának felemelkedése mégis tüneményes volt. 1982. január 9-én, egy hideg téli napon született a readingi Royal Berkshire Hospitalban. A szülei, Michael és Carole nyárig vártak az első gyermekük, Catherine Elizabeth Middleton keresztelőjével, amelyre végül az ódon, tizennegyedik századi Szent András-templomban került sor a berkshire-i Bradfieldben3 1982. június 20-án.

Azon a nyáron Adam Ant „Goody Two Shoes” című számát bömbölte az ország minden autórádiója. A nők nagy válltöméses kosztümöket viseltek, hatalmasra tupírozott frizurával, míg a férfiak körében az oldalt felnyírt, hátul hosszabbra hagyott haj volt a menő, és tetőtől talpig farmerban jártak. A hírekben Nagy-Britannia első női miniszterelnöke, Margaret Thatcher, a Konzervatív Párt vezetője szabályosan fürdött a Falkland-szigeteki háborúban aratott katonai győzelem dicsőségében. Az infláció elérte a 9,1 százalékot, és a munkanélküliek száma hárommillió fölé emelkedett.

A Fleet Streeten, ahol a legtöbb országos napilap szerkesztősége működött, a kialakult zűrzavar közepette is egyetlen sztori tartotta lázban a szerkesztőket: Károly és Diana első gyermekének az érkezése. A szőke kisfiú időben, 1982. június 21-én érkezett a hercegi családba, 3,2 kilogrammos súllyal.

A herceg és a hercegné maga volt a megtestesült boldogság, ahogy ott álltak a St. Mary’s Hospital lépcsőjén, Paddingtonban, de ez közel sem felelt meg a valóságnak. Dianának fájdalmai voltak; meg kellett indítani a szülést, mert már nem bírta elviselni a sajtó nyomását; a saját szavaival élve kezdett „elviselhetetlenné” válni számára. „Olyan volt, mintha mindenki mindennap engem figyelt volna”, vallotta be.4 Pár nappal később, miután értesítették a királynőt, a hercegi pár bejelentette, hogy elsőszülött gyermeküknek a Vilmos Artúr Fülöp Lajos nevet adták. Az öröklési rend második helyét foglalta el Nagy-Britannia leendő királyaként.

Sem acélsorompók, sem kórház előtt lesben álló fotósok nem voltak, amikor Michael és Carole az újszülött Katalint hazavitte, de a családja ugyanolyan örömmel és dédelgetéssel fogadta, mint amilyenben a kis herceg részesült. A vidám, szép kislányt két szorgos, a légiiparban dolgozó szülő nevelte. Katalin úgy kétéves lehetett, amikor az apja nagyot ugrott a hivatali ranglétrán, és vezető diszpécser lett a British Airwaysnél. Némi szépséghibája is volt azért a dolognak: az állás Jordániában, Ammánban volt. A kézhez kapott, két és fél éves szerződés hatalmas kihívást jelentett, de végül belevágtak: Michael és Carole fogta a családját, és belevetette magát a külhoni életbe.

A Jordániában uralkodó politikai nyugtalanság közepette ez mindenképpen merész lépés volt. Ammánban egymást érték a tömegdemonstrációk, különösen a Jarmúki Egyetemen volt nagy a forrongás, ahol a hallgatók gyökeres változásokat követeltek. A magasra csapó infláció és a szegénység miatti segélykiáltások már-már Huszejn király uralkodását veszélyeztették. Bár alkotmányos úton került a trónra, szemben a szomszédos országok abszolutista elvek alapján regnáló uralkodóival, jelentős végrehajtói és jogalkotói hatalom összpontosult a kezében, amit habozás nélkül használt is, ha a helyzet úgy kívánta.5

Bár Michael jó fizetést kapott vezetőként, amit költözési pótlékkal is megtámogattak, a családja nem az előkelők életét élte. 1984 májusától egy szerény, háromszobás villát béreltek havi háromszáz fontért Ammán délkeleti részén, Ám Ádzajnah elegáns negyedében, amit a távozásuk után gyermekgyógyászati rendelővé alakítottak át. A család számára ez „nagyon boldog időszak” volt, annak ellenére, hogy Michael munkája a British Airwaysnél nagyon megerőltető volt. Egy alkalommal karácsonykor Jordániában kellett maradnia, amikor Carole a két kislánnyal, Katalinnal és Pippával visszautazott az Egyesült Királyságba, hogy berkshire-i otthonukban, Bradfield Southendben töltsék az ünnepeket.6

Nicola Nidzsmeh, az épület tulajdonosa, aki később gyermekgyógyászként az öreg villában praktizált, kedves emlékeket őriz Michaelről, akit a munkája nagyrészt az ammáni reptérhez kötött. „Mindig fehér rövidnadrágot viselt, és egy fehér Toyotával járt, amelyet látványos British Airways-embléma díszített.” Hana Hasveh, aki a jordániai British Airways munkatársaként együtt dolgozott Mr. Middletonnal, „aktívnak, mélységesen becsületesnek, az emberi tisztesség megtestesítőjének” jellemezte kollégáját.7

A hároméves Katalin változatos kultúrák között találta magát az innovatív óvodában, ahová a szülei beíratták. Óvodástársai a világ legkülönbözőbb részeiből származtak: Jordániából, Nagy-Britanniából, Japánból, Indiából, Indonéziából és Amerikából, így már nagyon fiatalon találkozott különböző nemzetiségekkel és hagyományokkal. Bár a csoportjában csak tizenkét gyerek volt, az egész óvoda minden reggel közös foglalkozáson vett részt, amelyen az arab nyelv alapjait sajátították el, ami tovább gazdagította a gyerekek kulturális nevelését.

Szahira en-Nábulszi, az Asszahira óvoda óvónőjének az elbeszéléséből tudható, hogy a gyerekek nagy kört formálva, kórusban szavalták az Icipici pók kezdetű mondóka angol és arab változatát. „Hogy tovább fejlesszük az arabtudásukat, még a Korán egyik versével is megismerkedtünk – emlékezett vissza Szahira. – És a próféta követőitől, például Umar ibn al-Hattábtól olvastunk nekik történeteket, kiemelve az olyan értékeket, mint a tisztelet és a szeretet.”8 Érthető módon a vallási ünnepekhez kapcsolódó óvodai ünnepségeket a kultúrák keveredése jellemezte. Karácsonykor en-Nábulszi volt az, aki magára öltötte a Mikulás kosztümjét, míg a böjt megtörésének ünnepét, amely a ramadán végét jelenti, dobpergéssel idézték meg az intézmény falai közé.

Ez azt jelentette, hogy Katalin, aki szerint a gyermekévekben szerzett kulturális élmények meghatározzák a felnőtt életet, különböző kultúrákból és vallásokból származó gyerekek között élte le ennek az időszaknak legalább a felét. A szakemberek szerint azok a gyerekek, akik már egészen fiatalon megtapasztalják ezt a fajta kulturális és vallási sokszínűséget, szociálisan érzékenyebb felnőttként megértőbbek lesznek azokkal szemben, akik más nyelvet beszélnek, mint a szüleik, és kulturálisan tudatosabbak és elfogadóbbak lesznek a globális világgal szemben.

Bár általában Carole volt az a szülő, aki elhozta az óvodából a gyerekeket, Ms. en-Nábulszi megfigyelte, hogy amikor Michael ment értük az édesanyjuk helyett, a kislányok arca felragyogott az örömtől, és azon versenyeztek, hogy ki ér oda hozzá előbb.9 Az óvoda falain túl ezernyi kaland várta a lányokat olyan helyeken, mint a Huszejn király által 1976-ban megnyitott Haja Kulturális Központ, ahol a különféle játékszobákon kívül volt planetárium is, és akár főzőtanfolyamokon is részt vehettek a gyerekek. A központ kifejezetten olyan szolgáltatásokkal várta a legfiatalabbakat, ahol fejleszthették a képességeiket és a tudásukat a művészetek és a kultúra területén. Mindez nyilvánvalóan Katalin felnőtt éveire is kihatott.

Amikor 2008 júniusában Vilmos herceg részt vett az ammáni brit nagykövet fogadásán, találkozott Ránija Malkival, a jordániai Save the Children Fund (Alapítvány a Gyermekek Megmentéséért) ügyvezető igazgatójával, aki jól ismerte azt a házat, amelyben Katalin a jordániai tartózkodása alatt élt, mert oda vitte orvoshoz a gyerekeit. „Ez nem lehet igaz – felelte Vilmos. – Katalin fel lesz villanyozva, ha meghallja. Nagyon szeretett ott lakni. De tényleg. Mindig szomorú, ha nélküle jövök el ide.” Katalin mindig szeretettel gondolt vissza a jordániai évekre. 2020-ban a családját is ide hozta el nyaralni.

A Middleton család szeretett külföldön élni, és próbáltak is minél többet kihozni a lehetőségeikből. Michael rendszeres kirándulásokra vitte a családot, végigjárták az ország ókori történelmi látványosságait. 2010-ben, azután, hogy bejelentették Katalin és Vilmos eljegyzését, egy kedves fénykép jelent meg a Middleton családról Dzseras első századból fennmaradt római romjainál.

Amikor Vilmos 2018-ban egyedül látogatott Jordániába, megnézte ugyanazokat a romokat, amelyeket felesége gyermekként látott. Útjára Jordánia koronahercege, Huszejn is elkísérte. Amikor megálltak a Middleton család festőállványon kitett fotója előtt, Vilmos kijelentette: „Vissza kell jönnöm ide a családommal, mert ezt nekik is látniuk kell. – És miközben az apósára mutatott, azt mondta: – Michael nagyon elégedettnek tűnik rövidnadrágban és papucsban.”

A Middleton család bő két, többnyire boldog év után 1986 szeptemberében visszatért berkshire-i otthonába. Nem sokkal később Katalint beíratták a tandíjas St. Andrew’s előkészítő iskolába Pangbourne-ben, ahol 1995 júliusáig tanult. A tanárai elkötelezett, szorgalmas és nagyon kötelességtudó diákként emlékeznek rá, aki nemcsak a tanulásban, hanem atlétaként és úszóként a sportban is jeleskedett.

1987-ben, amikor Katalin ötéves volt, az édesanyja, Carole szó szerint a konyhaasztaluk mellől indította útjára a Partikellékek nevű családi vállalkozást, amely gyerekeknek rendezett bulikhoz szállított kalapokat, tányérokat, léggömböket és egyéb tartozékokat. Az ashampsteadi központtal működő cég rövidesen már negyven főt foglalkoztatott, és az egész országból fogadott postai és online megrendeléseket.10 Katalin később ennek köszönhette, hogy Anglia két legjobb magániskolájában tanulhatott.

1990-ben a húgával, Pippával együtt a helyi Brownies klub tagja lett. Kirándultak, sportoltak, jelvényeket szereztek, és nagyon gyorsan mindenki megkedvelte őket. „Nagyon jó természetű volt – mondta Katalin csapatvezetője, June Scutter. – Teljesen hétköznapi gyerekek benyomását keltették, semmivel sem lógtak ki a többiek közül.”11 Katalin az egyetemen kezdett el rajongani a színjátszásért, és olyan tehetséges volt, hogy tizenegy éves korában ő kapta meg Eliza Doolittle szerepét az iskolai színjátszó kör által bemutatott My Fair Ladyben. Tizenhárom évesen ugyancsak főszerepet kapott a Gyilkosság a Vörös Pajtában című viktoriánus darabban.

Katalin így emlékszik erre az időszakra: „Nagyon boldog gyermekkorom volt. Csupa móka és kacagás. Szerencsés vagyok, hogy ilyen erős családba születtem. A szüleim mindent megtettek értünk. Most, anyaként látom csak igazán, hogy mekkora áldozatokat hoztak. Ott voltak minden sporteseményen, a partvonal mellől buzdítottak minket, és mindig együtt nyaralt a család.”12

A független és motivált Carole Middleton nemcsak vállalkozónak volt kitűnő, hanem szülőként is mindenből a legjobbat akarta adni a gyerekeinek. Gondoskodott róla, hogy Katalin már kisgyermekként magasra tegye a mércét. „Szerencsém volt – ismerte be később Katalin. – A szüleim és a tanáraim csodálatos gyermekkort biztosítottak nekem; mindig azt érezhettem, hogy szeretnek, értékelnek és odafigyelnek rám.”

Gyermekként akkor érte az egyetlen kudarc, amikor bejáró tanulóként nem tudott beilleszkedni a Downe House nevű magániskolába. A nagy hagyományokkal rendelkező, jó nevű leányiskolát a diákok tanulmányi eredményei alapján rendre az Egyesült Királyság legjobb öt iskolája közé sorolják. Bár a működését Charles Darwin egykori házában kezdte meg, 1921-ben a Newbury mellett található Cold Ashbe költöztették. A fehér falú iskolaépületet, amelyet az alakja miatt Kerengőnek hívnak, Maclaren Ross építész tervei alapján építették az első világháború alatt egy százholdas telken, és később új szárnyakkal bővült. Saját meghatározása szerint hagyományos iskola, amely nagyon nyitott a jövőre.

Bizonyos feltételezések szerint Katalin bántalmazás áldozata lett az intézményben, bár ő maga ezt sohasem említette, és hivatalosan senki sem erősítette meg. De bármi is történt, Katalin nem találta meg a helyét az iskolatársai között. Kirekesztettnek érezte magát, ami érthető is, hiszen a kortársai már tizenegy éves koruk óta az intézmény lakói voltak, és már kialakult köztük egy kapcsolatrendszer.

Katalin, akiből iskolás évei alatt remek hokijátékos lett, mindig szerette a csapatsportokat, és könnyen barátkozott. Sajnos a Downe House-ban nem volt hokicsapat, csak lacrosse, így ez tovább fokozta benne a kirekesztettség érzését. Bár elhívták próbajátékra az iskolai csapathoz, az nem sikerült jól, ami újabb csalódáshoz vezetett.13

A versenyszellem azonban megmaradt benne. Fontos szerepet játszott abban, hogy milyen ember lett belőle, és a családja dinamikáját is meghatározta. „Azt kell mondanom, hogy nagyon aktív család voltunk. Mindig csináltunk valamit, ami mozgást igényelt. Sétáltunk, hegyet másztunk a Tóvidéken, Skóciában, és már kis korunktól úszni jártunk – mondta 2023 szeptemberében Mike Tindall The Good, The Bad & The Rugby (A jó, a rossz és a rögbi) című podcastjában.14 – [A szüleim] mindig arra buzdítottak bennünket, hogy legyünk nagyon aktívak, sportoljunk, vegyünk részt a csapatjátékokban, és próbáljunk ki dolgokat.”

A sport iránti szerelméről beszélve, kiemelve, hogy milyen fontos neki a rendszeres testmozgás, Katalin legkedvesebb gyermekkori emlékeként azt tartotta számon, amikor „egy fagyos novemberi napon, a szitáló, jéghideg esőben lejátszott hokimeccs vagy egy röpimeccs után lejöttünk a pályáról, és megállapítottuk, hogy mennyire őrültek vagyunk, de igazság szerint remekül éreztük magunkat, különösen, hogy túl voltunk a nehezén. Eredmény volt már az is, hogy meg tudtuk csinálni. Ha nem is tekintettük sorscsapásnak, de azért kemény volt.”

Miközben Katalin mindent megtett azért, hogy gyökeret tudjon verni a Downe House-ban, Michael és Carole, merő előrelátásból, a Marlborough College tájékán nézett körül. A lányuk szavaiból ítélve úgy gondolták, hogy az az iskolai környezet jobban megfelel majd neki. Így esett, hogy Katalin két félév után, 1996-ban otthagyta a Downe House-t, és a Marlborough College diákja lett.

Az 1843-ban alapított, koedukált magániskola a maga 39 930 fontos éves tandíjával valóban jobban tetszett Katalinnak. Érdekesség, hogy az iskolában, amelynek a jelmondata: Deus dat incrementum (Istenben növekszünk), már tanultak királyi sarjak, például későbbi férjének az első unokatestvére, Eugénia hercegnő, illetve Lord Janvrin, aki a királynő személyi titkára volt 1998 és 2007 között. További híres öregdiák volt még a hírhedt KGB-kém és művészettörténész, Sir Anthony Blunt, aki egyben a királyi képtár gondnokaként is ténykedett, illetve Sir John Betjeman udvari költő is.

A Marlborough-ban pár hétnek kellett csak eltelnie ahhoz, hogy Katalin arcáról eltűnjön a búskomor kifejezés, és újra kiviruljon. Szinte azonnal otthon érezte magát az új iskolában, és lassan, de biztosan a természetes életöröme is visszatért. Az Elmhurst House-ban sokkal szívélyesebben fogadták a lányok, mint egy évvel korábban a Downe House-ban, így gyorsan beilleszkedett. Kortársai szerint ő volt a tökéletes diák, walkmant hallgatott, a Jóbarátokat nézte, és marmite-os szendvicset evett.

A nagy fordulat tizenhat éves korában következett be. Katalin igazi szépséggé változott. A viselkedése is más lett, amikor végre ledobhatta a gyűlölt tinédzserkori fogszabályozót. Hamarosan felkerült a fiúk toplistájára, amelyet akkoriban sokszorosítottak, és még a szobájuk falára is kifüggesztettek.

A vele egykorú lányokhoz hasonlóan a tinédzser Katalinnak is voltak ártatlan románcai. Az első „szerelme” Harry Blakelock volt, az egyik iskolatársa a Marlborough College-ban, aki, miután befejezte tanulmányait az Exeteri Egyetemen, partner lett egy biztosításközvetítő cégnél. Az ifjúkori románcnak megvoltak a maga mély- és csúcspontjai, és az iskola befejeztével véget is ért. A barátok szerint Katalin nagyon kötődött a fiúhoz, és a szétválásuk után össze is tört a szíve. Egy másik iskoláskori széptevője a rámenős és vidám Willem Marx volt, aki később klasszika-filológiát tanult az Oxfordi Egyetemen, majd az újságírói pályára lépett. A kapcsolatukból nem lett szerelem, de barátok maradtak.15

Vannak, akik szerint Katalin már iskoláskorában odavolt Vilmosért, aki akkor az Eton College-ban tanult. Egykori szobatársa, Jessica Hay szerint a szobája falára is kitette a herceg fényképét.16 Az eljegyzésük alkalmából Tom Bradby által készített interjúban Katalin azonban határozottan tagadta ezt az állítást. „Nem. Egy Levi’s-modell volt a falamon, és nem Vilmos. Sajnálom.”17

A lényeg, hogy Katalin továbbra is élvezte az iskolai életet. Kiemelkedően teljesített a tanulásban és a sportban. Sok barátra tett szert, és bizonyította a tehetségét hokiban, teniszben és atlétikában; a legjobb magasugrók közé tartozott. És az osztályteremben is remekelt. A szorgalmas Katalin tizenegy tárgyból tett GCSE (a magyar középszintű érettséginek megfelelő) vizsgát, majd emelt szinten két tárgyból – matematikából és művészetekből – a legmagasabb A, míg angolból B minősítést sikerült szereznie.

Gyermekéveire visszagondolva Katalin a következőket mondta:

Leginkább az egyszerű dolgok jutnak az eszembe. Ezt a saját gyerekeim kapcsán is látom. Az életem annyira mozgalmas lett, és annyira elvonja a figyelmemet egy csomó mindenről, hogy néha már abban is az örömömet lelem, ha nézhetem a tűz lobogását egy hűvös őszi napon. Ilyen, többnyire egyszerű dolgok idéződnek fel a gyermekkoromból is. Például hogy elmentünk együtt sétálni. És aztán ezeket próbálom megcsinálni a saját gyerekeimmel.

Ez teljesen semmisé tudja tenni a bonyodalmakat és a nyomasztó dolgokat. Úgy látom, hogy a gyerekek számára sokat jelentenek az egyszerű élmények, hiszen a környező, kalandos világ részei. Gyerekként rengeteg időt töltöttünk a szabadban, és ezt ma is nagyon szeretem. Nagyon fontosnak tartom a testi és a mentális jóllét szempontjából, az alapok lerakásához. Nem tudok szebb környezetet elképzelni az idő eltöltéséhez és ahhoz, hogy minőségi kapcsolatot alakítsunk ki egymással. Itt nem vonja el olyasmi a figyelmemet, hogy „jaj, főznöm kell”, vagy „ezt most muszáj megcsinálnom”. És az egész olyan egyszerű.18

A Marlborough College befogadóbb közössége jelentős hatással volt Katalin érzelmi fejlődésére és tanulmányi előmenetelére. 2000 júliusában, tizennyolc évesen, talán kicsit még mindig epekedve az első szerelme, Harry Blakelock után, a felsőfokú tanulmányok megkezdése előtt szokás szerint kihagyott egy évet, amelyet gondosan megtervezett. Először egy tizenegy lányból álló csoportban művészettörténetet tanult a firenzei Brit Intézetben, a Palazzo della Strozzinóban.

Az olaszországi tanulmányai alatt a Piazza degli Strozzin, egy csemegeüzlet feletti lakáson osztozott több lánnyal, csupán egy rövid sétára a tanfolyamnak otthont adó palotától. Szabadidejében a közeli kávézókban és bárokban találkozott a barátaival, és nemegyszer kijelentette, hogy közben hasznos tapasztalatokkal gazdagodott. Természetesen hiányoztak neki a szülei, akik meg is látogatták közben, és együtt fedezték fel a város lenyűgöző látványosságait, köztük a dómot, Giotto harangtornyát, Michelangelo Dávidját és a Ponte Vecchiót.

Három, Olaszországban töltött hónap után elutazott Chilébe, a Raleigh International önkéntesprogramjára, ahol ismét csak nagyon jól együtt tudott működni a kortársaival, míg a szervezőkből elismerést váltott ki érett viselkedésével, jelenlétével. A csoportvezetője, Rachel Humphreys szavait idézve barátságos volt, és egyfajta aura vette körül. „Rendkívül összeszedett volt, és kifogástalanul viselkedett”, mondta Rachel.

Nagy-Britanniába visszatérve Katalin a Solent-szorosban megrendezett Round the World Challenge hajóin vállalt munkát. Felszolgált, kabinokat takarított és különféle fedélzeti feladatokat látott el napi negyven font fizetésért. Ekkor barátkozott össze a szintén fedélzeti munkás Ian Henryvel, aki a következő tanévben kezdte a tanulmányait az Oxfordi Egyetemen. Olyan közel kerültek egymáshoz, hogy Katalin meghívta a Middleton család 2001-es barbadosi nyaralására is. Bár Ian később azt mondta, hogy nem volt köztük több „nagyon jó barátságnál”, egy másik fedélzeti munkás – aki szerint a fiúk csak „dögös Kate”-ként emlegették a lányt – Katalin „nyári románca”-ként emlékezett vissza az esetre.19

Bárhogy volt is, Katalinnak nem kellett sokáig várnia arra, hogy valóban romantikus kapcsolatba bonyolódjon valakivel.

Felelős kiadó Gyuricza Eszter

Felelős szerkesztő Kiss Béla

A szöveget gondozta Tomka Eszter

Műszaki szerkesztő Rochlitz Vera

A borítót az eredeti felhasználásával készítette Váraljai Viktória

ISBN 978 963 604 501 2

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Alegreya – SIL Open Font License

EB Garamond – SIL Open Font License

Italianno – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Source Serif 4 – SIL Open Font License

Vollkorn – SIL Open Font License